Постанова    
Іменем  України                         
 
28 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 569/15540/18
провадження № 61-17027св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі:Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів); ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, - ОСОБА_3 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Державне підприємство «СЕТАМ», приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Фокіна Анастасія Борисівна, ОСОБА_4 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2020 року у складі судді Гордійчук І. О. та постанову Рівненського апеляційного суду від 07 липня 2020 року у складі колегії суддів: Хилевич С. В., Бондаренко Н. В., Шимків С. С, 
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) (далі - Рівненський МВ ДВС), ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача,- ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Державне підприємство «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу Фокіна А. Б., ОСОБА_4 , про визнання прилюдних торгів недійсними. 
Позов мотивований тим, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованість в сумі 18 350 дол. США, що в еквіваленті до гривні станом на 25 березня 2015 року становить 427 331, 94 грн та 6 639 євро, що в еквіваленті до гривні станом на 25 березня 2015 року становить 168 798,24 грн, а всього 596 040,18 грн.
25 травня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного судового рішення.
02 червня 2015 року проведені електронні торги щодо реалізації 1/2 частки трикімнатної квартири, загальною площею 49,0 м?, яка знаходиться у АДРЕСА_1 , які оформлені протоколом проведення електронних торгів № 260584. 
15 червня 2017 року державним виконавцем складено акт про проведення електронних торгів, згідно якого переможцем електронних торгів стала ОСОБА_2 . 
На підставі вказаного акту приватним нотаріусом Фокіною А. Б. видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1258 від 03 серпня 2017 року та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень за ОСОБА_2 .
Позивач вважає, що прилюдні торги проведені з істотним порушенням порядку звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, встановленого статтею 366 ЦК України, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача. 
Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (кожному по 1/2 частці). 
На третіх повторних торгах 02 червня 2018 року 1/2 частка, яка належала ОСОБА_1 , була продана ОСОБА_2 за ціною 191 908,50 грн. 
Висновок щодо технічної можливості виділу в натурі належної на праві власності позивачу 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , не складався, кредитор позивача - ОСОБА_4 не звертався до позивача чи співвласника квартири з пропозицією (проханням) про виділ в натурі 1/2 частки квартири, як і не звертався до суду з позовом про виділ частки із спільного майна в натурі, також не звертався до позивача з вимогою про продаж своєї 1/2 частки вказаної квартири, а також не звертався до суду з позовом про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Інша співвласниця квартири ОСОБА_3 не виражала в будь-якій формі заперечень проти такого виділу.
За відсутності підтвердження умов набуття кредитором права вимагати продажу частки з публічних торгів, Рівненський МВ ДВС подав заяву на реалізацію 1/2 частки вказаної квартири організатору електронних торгів, чим допустив порушення спеціального порядку звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності.
 Згідно висновку про вартість майна, складеного ПП «Експерт-Рівне-Консалт» станом на 18 жовтня 2016 року вартість 1/2 частки спірної квартири становила 274 155 грн, однак дана частка була продана на третіх повторних електронних торгах за 70% від її ринкової вартості, а саме за 191 908,50 грн, відповідно право позивача на передачу виділеної в натурі 1/2 частки квартири за ринковою вартістю у власність кредитора, встановлене частиною першою статті 366 ЦК України та право позивача на самостійний продаж цієї частки з направленням суми виторгу на погашення боргу були порушені.
Позивач просив: 
визнати недійсними прилюдні торги, проведені ДП «СЕТАМ» 02 червня 2017 року, оформлені протоколом № 260584 проведення електронних торгів від 02 червня 2017 року, з реалізації 1/2 частки трикімнатної квартири, загальною площею 49,0 кв.м, що знаходиться за адресо: АДРЕСА_1 , 
визнати недійсним акт про проведені електронні торги від 15 червня 2017 року, затверджений виконуючим обов`язки начальника Рівненського МВ ДВС 15 червня 2017 року, складений на підставі протоколу № 260584 проведення електронних торгів від 02 червня 2017 року, 
визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 1258, видане 03 серпня 2017 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Фокіною А. Б., 
скасувати рішення приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Фокіної А. Б. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 36447595 від 03 серпня 2017 року. 
Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанції
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 07 липня 2020 року, у позові ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ДП «СЕТАМ», приватний нотаріус Фокіна А. Б., ОСОБА_4 , про визнання прилюдних торгів недійсними  відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зробив висновок, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що порядок звернення стягнення та реалізації майна боржника не порушено, позивачу належала на праві власності 1/2 частка у квартирі, яка є самостійним об`єктом цивільних прав, на неї кредитором може бути звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості шляхом вимоги продажу цієї частки з прилюдних торгів, а тому підстави для захисту особистого цивільного права позивача відсутні.
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги касаційної
У липні 2020 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 07 липня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 07 липня 2020 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що судом не наведено жодного аргументу щодо того, чи звертався ОСОБА_4 до позивача з приводу самостійного продажу його частки у спільній частковій власності, чи наявна відмова інших співвласників від придбання частки боржника кредитора, що виключає можливість здійснення реалізації арештованого майна через прилюдні торги. Суди першої та апеляційної інстанції не застосували та не врахували висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 367/3232/16-ц. Верховним Судом визначено, що позивач мав право передати свою частку стягувачу в рахунок погашення боргу і тоді б позивач не втратив значну частку коштів, а саме, 30 % вартості частки, якби не було порушено його право на таку передачу. Суди залишили поза увагою той факт, що відсутня відмова позивача від продажу своєї частки в праві спільної часткової власності або відмова інших співвласників від придбання частки боржника, тому у суду були всі підстави для задоволення позову. Оспорюваний продаж майна на електронних торгах відбувся з недотриманням порядку,  встановленого статтею 366 ЦК України. Даний правочин вчинено під впливом помилки щодо обставини, яка має істотне значення, а саме, щодо можливості реалізації частки нерухомого майна в порушення вимог статті 366 ЦК України. Помилка була допущена посадовими особами органу державної виконавчої служби на стадії виявлення майна боржника, перевірки належності майна боржнику на праві власності, накладення на майно арешту з матою забезпечення виконання виконавчих документів з порушенням спеціального порядку реалізації частки в спільній частковій власності. 
Рух справи у суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2021 року ОСОБА_1 продовжено строк для усунення недоліків касаційної скарги до 25 березня 2021 року.
Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2021 року поновлено ОСОБА_1  строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження у справі № 569/15540/18, витребувано справу з суду першої інстанції, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2020 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 07 липня 2020 року відмовлено.
У травні 2021  року матеріали цивільної справи № 569/15540/18 надійшли до Верховного Суду. 
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 26 квітня 2021 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/3231/16-ц та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України).
Фактичні обставини
Суди встановили, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №  НОМЕР_1 від 29 грудня 2008 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради в порядку приватизації, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Частка ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 , становить 1/2. 
На виконанні відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції перебуває зведене виконавче провадження № 35398227 про стягнення боргів з ОСОБА_1 , до складу якого увійшли: виконавчий лист № 569/3204/15-ц від 30 квітня 2015 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованість в сумі 18 350 дол. США, що в еквіваленті до гривні станом на 25 березня 2015 року становить 427 331,94 грн, та 6 639 євро, що в еквіваленті до гривні станом на 25 березня 2015 року становить 168 708,24 грн, а всього 596 040,18 грн та судового збору в сумі 3 654 грн, виконавчий лист № 569/13431/15-ц від 18 квітня 2016 року Рівненського міського суду, та виконавчий лист № 2-1350 від 20 червня 2011 року Рівненського міського суду.
Відповідно до протоколу № 250227 про проведення електронних торгів від 18 квітня 2017 року, електронні торги не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.
Відповідно до протоколу № 255273 про проведення електронних торгів від 11 травня 2017 року, електронні торги не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.
02 червня 2017 року було проведено повторні, треті електронні торги щодо 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 49,0 кв.м, які були оформлені протоколом проведення електронних торгів № 260584. За даним протоколом частка 1/2 квартири, належна ОСОБА_1 продана за ціною 191 908,50 грн. 
Судом встановлено, що вартість майна складеного ПП «Експерт-Рівне-Консалт» станом на 18 жовтня 2016 року, вартість 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , становила 274 155 грн.
15 червня 2017 року державним виконавцем Рівненського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Адамчо В. С. складено акт про проведені електронні торги, який був затверджений виконуючим обов`язків начальника Рівненського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. 
Переможцем електронних торгів стала ОСОБА_2 
На підставі акту про проведені електронні торги від 15 червня 2017 року, приватним нотаріусом Фокіною А. Б. видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, зареєстроване в реєстрі за № 1258 від 03 серпня 2017 року та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 36447595 від 03 серпня 2017 року за ОСОБА_2 . 
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів відхиляє доводи, викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорено відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.
Недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.
Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статі 81 ЦПК України).
Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).
Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту частини першої статті 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами електронних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами електронних торгів, то підставами для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, (який діяв на час проведення  торгів) (далі - Порядок).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 742/3070/18 (провадження № 61-628св20) зроблено висновок, що «ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України). Необхідно також зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в зазначеному Міністерстві 2 листопада1999 року за № 745/4838. Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону). Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними…У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Апеляційний суд вірно вказував, що до предмета доказування в даній справі належало дотримання порядку проведення прилюдних торгів, а саме встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим порядком, а саме: правил які визначають процедуру підготовки, проведення електронних торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувану та боржнику про дату, час та місце проведення електронних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення електронних торгів ( розділ 5); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 7). Разом із тим порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом про ВП 1999, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статей 55, 85 цього Закону)…Апеляційний суд правильно зазначив, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, у тому числі й щодо оцінки вартості спірного майна, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними».
Стаття 366 ЦК України встановлює, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього   заперечують   інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків   співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.
Згідно із частиною першою статті 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Відповідно до частини першої статті 363 ЦК України частка у праві спільної часткової власності переходить до набувача за договором з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін.
Як зазначено в частині першій статті 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.
Відповідно до частини першої статті 183 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Надалі, як вказано в абзаці третьому частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Отже, з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, таке нерухоме майно стає об`єктом цивільних правовідносин.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19), на яку посилається  позивач у касаційній скарзі, зазначено, що «частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні». 
Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що до переліку майна боржника, на яке може бути звернено стягнення шляхом його продажу з електронних торгів, відноситься і частка у нерухомому майні боржника, визначена у встановленому законом порядку як окремий самостійний об`єкт власності і це відповідає вимогам статей 190, 366 ЦК України.
Враховуючи, що ОСОБА_1 належала 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 ,  у державного виконавця була відсутня потреба звертатися до суду із поданням про визначення частки боржника.
Отже, позивачем суду не надано належних та допустимих доказів того, що при проведенні електронних торгів відбулось таке порушення вимог закону, яке б вплинуло на результат електронних торгів, а також не доведено обставин, які б свідчили про порушення прав і законних інтересів ОСОБА_1  при проведенні електронних торгів. За таких обставин суди першої інстанції та апеляційної інстанції зробили правильний висновок про відмову у задоволенні позову. 
Висновки Верховного Суду
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина третя статті 400 ЦПК України).
З урахуванням необхідності врахування висновку щодо застосування норм права викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 742/3070/18 (провадження № 61-628св20) колегія суддів вважає, що касаційну скаргу належить залишити без задоволення, оскаржені судові рішеннябез змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись статями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Рівненського міського суду Рівненської області від 16 березня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 07 липня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                              І. О. Дундар
 
Н. О. Антоненко
 
М. М. Русинчук