УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/9115/21 Головуючий у 1-й інст. Панченко Г. В. 
Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережна С. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2021 року м.Житомир

       Суддя Житомирського апеляційного суду Бережна С.В. в залі суду в м. Житомирі за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Козирєва І.М., розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2021 року щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 КУпАП

в с т а н о в и л а :

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2021 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 454 гривні.
Згідно постанови суду, 11.07.2021 о 22-03 год., у м. Житомирі по вул. Короленка, 22, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився.
На прийняте судом рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Богунського районного суду м. Житомира від 03.08.2021 року скасувати, а провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам чинного законодавства України, винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права та не ґрунтується на доказах.
Вказує, що суд не врахував всі обставини справи в сукупності і віднісся до розгляду справи формально, що призвело до порушення його прав гарантованих Конституцією України та нормами Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що він керував транспортним засобом в стані сп`яніння.
Посилання суду першої інстанції на протокол про адміністративне правопорушення де містяться підписи двох свідків, як обґрунтування його вини є безпідставними, оскільки вказані свідки можуть підтвердити виключно факт оформлення адміністративних матеріалів відносно нього та не бачили і не могли бачити як останній керував автомобілем. Свідки були запрошені для проставлення підписів в протоколі і пояснення надали відповідно до прохання поліцейського. Останні в судове засідання не викликались та не допитувались.
Вказує, що з наданого до суду відеозапису не вбачається що він керував транспортним засобом. На ньому зафіксовано лише обставини, щодо оформлення адміністративного матеріалу.
Посилається на те, що після того як було з`ясовано, що автомобіль має технічну несправність освітлення, він намагався самостійно усунути несправність. Був вимушений спробувати полагодити світло. Автомобіль перебував на узбіччі дороги, що можуть підтвердить свідок. Впевнившись що автомобіль полагодити не вдається він розхвилювався та вжив слабоалкогольний напій яким його пригостила подруга що була в автомобілі. В подальшому до автомобіля ВАЗ підійшов співробітник поліції та повідомив, що вбачає у нього ознаки алкогольного сп`яніння.
Зазначив, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вже на той момент не керував автомобілем, а від так не був водієм а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 130 КУпАП.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції оглядався відеозапис із нагрудної відеокамери патрульного поліцейського з якого вбачається, що автомобіль ВАЗ дійсно перебував в нерухомому стані на узбіччі. Двигун автомобіля не працював, а гр. ОСОБА_2 стояв на узбіччі. Транспортним засобом не керував і патрульними поліцейськими не зупинявся.
Разом з тим просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2021 року.
В обґрунтування поважності строку на апеляційне оскарження посилається на те, що оскаржувана постанова проголошена 03.08.2021 року. 13.08.2021 року до Житомирського апеляційного суду було подано апеляційну скаргу адвокатом Козирєвим І.М. в його інтересах. Однак у зв`язку із неможливістю оплати послуг було розірвано договір про надання правової допомоги, між ними. В подальшому адвокат Козирєв І.М. 26.08.2021 року подав до Житомирського апеляційного суду заяву про залишення апеляційної скарги без розгляду та 02.09.2021 року Житомирський апеляційний суд залишив скаргу без розгляду про що йому стало відомо 06.09.2021 року. Про такі обставини дізнався від адвоката під час телефонної розмови 06.09.2021 року. Після чого 06.09.2021 року самостійно було підготовлено апеляційну скаргу в новій редакції та спрямовано до суду.
Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. Разом з тим ОСОБА_1 пояснив, що дійсно керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції за технічно несправне освітлення. В подальшому він намагався самостійно усунути несправність. Автомобіль перебував на узбіччі дороги та впевнившись що автомобіль полагодити не вдається він розхвилювався та вжив слабоалкогольний напій яким його пригостила подруга що була в автомобілі. В подальшому до автомобіля підійшов співробітник поліції та повідомив, що вбачає у нього ознаки алкогольного сп`яніння. Зазначив, що він дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки вже на той момент не керував автомобілем, а від так не був водієм.
Свідок ОСОБА_3 пояснила, що є знайомою ОСОБА_1 . Вони їхали в автомобілі, за кермом якого був ОСОБА_1 .. Їх зупинили працівники поліції за те, що не горить фара, та виписали постанову за це порушення і поїхали. Вона вийшла з автомобіля та пила слабоалкогольний напій, запропонувала ОСОБА_4 , оскільки він нервував, бо не міг полагодити фару. При цьому ОСОБА_4 подзвонив знайомому, щоб той під`їхав та забрав автомобіль. Працівники поліції поверталися та побачили, що ОСОБА_1 п`є «Гараж» та пред`явили претензію, що ОСОБА_1 вживав алкоголь, та пропонували пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 відмовився від такого огляду, оскільки у цей час не керував автомобілем. Потім вона поїхала додому окремо. Приїхав знайомий, але вона вже уїхала. До того, як працівники поліції зупинили ОСОБА_1 , він алкогольних напоїв не вживав. 

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Доводи ОСОБА_1 стосовно того, що строк на апеляційне оскарження пропущений ним з поважних причин, підтверджуються матеріалами справи. Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2021 року.

Заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали та докази, наявні в адміністративній справі, зміст постанови суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.245,278,280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд має вирішити питання про правильність складання протоколу та інших матеріалів справи, а при розгляді справи слід з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Доводи апелянта щодо не перевірки судом першої інстанції його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння перебуваючи за кермом автомобіля, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду в суді першої інстанції та перевірені у судовому засіданні апеляційного суду, який визнає їх такими, що не спростовують висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП. 
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За змістом ч.1 ст.130 КУпАП відповідальність наступає, зокрема, у разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи апеляційної скарги стосовно неналежної оцінки та не врахування судом першої інстанції усіх зібраних у справі доказів є неспроможними та спростовуються матеріалами справи.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З матеріалів справи вбачається, що вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП, суд першої інстанції, дослідивши докази, дійшов до обґрунтованого висновку, що вони у їх сукупності та взаємозв`язку підтверджують вину особи, що притягується до адміністративної відповідальності у скоєнні вказаного правопорушення. 
Так, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №413734 від 11.07.2021, ОСОБА_1 , 11.07.2021 о 22-03 год., у м. Житомирі по вул. Короленка, 22, керував транспортним засобом «ВАЗ 2103», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покрову обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказаний протокол складений відповідно до вимог ст.256 КУпАП та вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року N1452/735 (далі Інструкція), посвідчений підписом посадової особи, яка складала протокол – поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Житомирській області ДПП сержантом поліції Жлобіцьким П.Л., складений у присутності двох свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та особи, відносно якої складено цей протокол, та містить їх підписи. Будь-яких зауважень з приводу обставин, викладених у протоколі, будь- хто з вказаних осіб не зазначив (а.с.1).
Зі скаргами на дії працівників поліції ОСОБА_1 не звертався, їх дії при складанні протоколу не були визнані неправомірними.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , з яких вбачається, що вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків, та засвідчили, що поліцейські запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, як за допомогою приладу «Драгер», так і у найближчому медичному закладі охорони здоров`я у лікаря нарколога, на що останній відмовився (а.с.3,4).
Посилання апелянта на те, що пояснення вказаних свідків не можуть братися до уваги, оскільки вони не були свідками керування ним транспортним засобом та не допитані у судовому засіданні, є неспроможними та суперечать вимогам ст.251 КУпАП. Суд першої інстанції, дослідивши письмові пояснення вказаних свідків та інші докази, наявні в матеріалах справи у їх сукупності, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та допустимості відповідно до вимог ст.252 КУпАП, та дійшов до висновку, що пояснення свідків є належними та допустимими доказами, які узгоджуються з іншим доказами у справі та доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП. 
Відповідно до направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ОСОБА_1 відмовився від такого огляду(а.с.2). 
Факт відмови також підтверджується рапортом працівника поліції(а.с.5)
Вказані обставини підтверджуються також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який наявний в матеріалах справи. З відеофайлу №20210712082635000083 даного відеозапису вбачається, що працівники поліції у присутності двох свідків пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, як за допомогою приладу «Драгер», так і у найближчому медичному закладі охорони здоров`я, на що останній відмовився(а.с.7). 
Крім того, апелянт не заперечував факт відмови від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння в суді першої інстанції, а також при розгляді апеляційної скарги .

Крім того безпідставними апеляційний суд визнає також посилання апелянта на те, що після вживання алкогольних напоїв він не керував автомобілем, а його версія подій, згідно якої він вжив алкоголь вже після його зупинки поліцейськими та складання постанови за порушення ПДР, та про те, що під час такого вживання він автомобілем не керував, і працівники поліції безпідставно вимагали від нього проходження огляду на стан сп`яніння у зв`язку з керуванням в такому стані автомобілем, є неспроможною та спростовується наявними в справі доказами.
Так, в матеріалах справи наявна копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4474883 від 11.07.2021, та підтверджує, що ОСОБА_1 11.07.2021 о 22-42 год. керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3.в) Правил дорожнього руху. Постанова набрала законної сили ( а.с.6). 
Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, по суті порушення» ОСОБА_1 власноручно зазначив, що від керування Т/З відсторонений, зобов`язується не керувати ним до повного отрезвіння. Будь – яких заперечень щодо обставин, зазначених в протоколі, він не зазначав, в тому числі не заперечував і керування автомобілем після вживання алкогольних напоїв. Не вказував він на обставини, про які зазначає в ході апеляційного розгляду справи як під час виявлення правопорушення, його оформлення, так і в суді першої інстанції. Зазначене також підтверджується і відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
При цьому апеляційний суд ставиться критично до пояснень свідка ОСОБА_3 , оскільки вона є знайомою ОСОБА_1 , про її допит ОСОБА_1 не клопотав перед судом першої інстанції, на зазначені нею обставини суду не повідомляв. Тому апеляційний суд розцінює їх такими, як надані з метою уникнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, та такими, що не підтверджуються матеріалами справи 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що сукупність всіх доказів в справі доводить що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5, а саме керував автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Версія подій, зазначена стороною захисту лише в ході апеляційного перегляду справи об`єктивно не підтверджується дослідженими судом доказами, в тому числі і з огляду на постійну зміну своєї позиції правопорушником в ході оформлення протоколу, розгляду справи в суді першої інстанції та в ході апеляційного її перегляду. 
В результаті апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, безпосередньо дослідивши усі надані докази, надав належну правову оцінку кожному доказу з точки зору їх достатності та допустимості для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення.
       Постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підятав для її скасування немає.
Керуючись ст.ст.285, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду -

п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2021 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 03 серпня 2021 року щодо ОСОБА_1 за ч.1ст.130 КУпАП – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: