ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2021                       м. Дніпро         Справа №  904/5417/18
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),
суддів: Верхогляд Т.А., Кузнецова В.О.,
секретар судового засідання Мацекос І.М.,
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинський гранітний кар`єр" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 (суддя Примак С.А.) у справі                   № 904/5417/18
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинський гранітний кар`єр" (52042, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, село Любимівка, вулиця Чаплинська, буд. 1А; ідентифікаційний код 35728588) 
до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали" (49000, місто Дніпро, вулиця Челюскіна,            буд. 5, кімната 28, ідентифікаційний код 32495368) 
про  визнання грошових вимог на суму 180 300 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст обставин справи і рішення суду першої інстанції.
У січні 2021 до Господарського суду Дніпропетровської області в межах справи про банкрутство ТОВ з іноземними інвестиціями «Кольорові метали», звернулось ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» з грошовими вимогами до боржника на суму 180  300 000,00 грн., що мотивовані неналежним виконанням ТОВ з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» своїх зобов`язань з поновного то своєчасного розрахунку за Договором оренди від 08.10.2015, укладеним з орендодавцем в особі ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр».
Справа розглядалась неодноразово.
Так, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 по справі №904/5417/18 визнано грошові вимоги ТОВ "Чаплинський гранітний кар`єр" до ТОВ з іноземними інвестиціями "Кольорові метали" на суму 180 300 000,00 грн. - 4 черга задоволення вимог кредиторів та судовий збір у розмірі 3 842,00 грн. - 1 черга задоволення вимог кредиторів.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2019 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 у справі №904/5417/18 залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 у справі №904/5417/18 залишено без змін.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 касаційну скаргу АТ "ВТБ Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ВТБ Банк" задоволено частково. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2019 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 в частині визнання грошових вимог ТОВ "Цветмет ЛТД", ТОВ "Чаплинський гранітний кар`єр", ТОВ "ТІМЕТ" та Компанії "Далкбей Холдінгс Лімітед" скасовано. Справу №904/5417/18 в частині розгляду кредиторських вимог ТОВ "Цветмет ЛТД", ТОВ "Чаплинський гранітний кар`єр", ТОВ "ТІМЕТ" та Компанії "Далкбей Холдінгс Лімітед" передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.
За результатами нового (повторного) розгляду заяви ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» про грошові вимоги до боржника, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 відхилено грошові вимоги ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» на суму 180  300  000,00 грн.
Місцевий господарський суд встановив, що станом на момент укладання Договору оренди від 08.10.2015 з боржником, ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» втратило права власності на об`єкти, що були передані ТОВ з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» в оренду за Актом приймання – передачі №1, у зв`язку з відчуженням об`єкта нерухомості (дільниця навантаження пісків) на користь ТОВ «Цветмет ЛТД» за Договором купівлі – продажу від 07.10.2015. 
Отже, майно яке передано в оренду, станом на 08.10.2015 вибуло з права власності ТОВ "Чаплинський гранітний кар`єр", а тому в останнього було відсутнє право на укладення Договору оренди №08/10 ОР від 08.10.2015 з боржником.
2. Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 16.06.2021 та визнати грошові вимоги підприємства до боржника на суму 180  300  000,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилався на те, що 07.10.2016 між скаржником та ТОВ «Цветмет ЛТД» укладено Договір про розірвання договору купівлі – продажу від 07.10.2015 за реєстровим №2550, за результатами чого всі об`єкти, що були передані в оренду повернулись власнику – орендодавцю.
Враховуючи, що провадження у справі про банкрутство ТОВ з іноземними інвестиціями «Кольорові метали» відкрито на підставі ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019, то в розумінні ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що діяв на час відкриття провадження, скаржник є конкурсним кредитором, вимоги якого виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство.
Відтак, на думку скаржника, місцевим господарським судом не враховано даних обставин справи при постановленні оскаржуваного судового рішення, що є підставою для його скасування та задоволення кредиторських вимог ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр».
3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Інші учасники провадження у даній справі про банкрутство відзив на апеляційну скаргу не надали, правом, передбаченим ст. 263 ГПК України, не скористались, що за положеннями ч. 3 наведеної статті не перешкоджає перегляду в апеляційному порядку прийнятого судового рішення. 
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою  Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 у справі № 904/5417/18 грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинський гранітний кар`єр" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали" на суму 180 300 000,00 грн. відхилено.
Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чаплинський гранітний кар`єр" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 у справі № 904/5417/18 і прийняти нову ухвалу, якою визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинський гранітний кар`єр" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "Кольорові метали" на суму 180 300 000,00 грн. 
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.04.2021 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Парусніков Ю.Б. (доповідач), судді Верхогляд Т.А.,          Кузнецов В.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.04.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинський гранітний кар`єр" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 залишено без руху.
Розпорядженням керівника апарату суду від 25.05.2021, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Верхогляд Т.А. (для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження тощо), призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі №  904/5417/18, за  результатом якої для розгляду  даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Парусніков Ю.Б. (доповідач), судді Білецька Л.М.,           Кузнецов В.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.05.2021, у складі колегії суддів: головуючий суддя Парусніков Ю.Б. (доповідач), судді Білецька Л.М., Кузнецов В.О., поновлено строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинський гранітний кар`єр" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 у справі № 904/5417/18; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 23.06.2021.
Розпорядженням керівника апарату суду від 22.06.2021, у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили заміну судді-члена колегії, а саме вихід з відпустки судді Верхогляд Т.А., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі №  904/5417/18, за  результатом якої для розгляду  даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Парусніков Ю.Б. (доповідач), судді Верхогляд Т.А., Кузнецов В.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.06.2021 відкладено розгляд апеляційної скарги на 14.07.2021.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.07.2021 заяву судді Паруснікова Ю.Б. про самовідвід від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинський гранітний кар`єр" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 у справі № 904/5417/18 задоволено; справу № 904/5417/18 передано для визначення складу суду в порядку, встановленому статтею 32 Господарського процесуального кодексу України.
Розпорядженням керівника апарату суду від 15.07.2021 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, за результатом якого для розгляду даної справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Білецька Л.М. (доповідач), судді Верхогляд Т.А.,            Кузнецов В.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.07.2021 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинський гранітний кар`єр" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 у справі № 904/5417/18; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 08.09.2021 о 15:00 год.
У судовому засіданні 08.09.2021 відкладено розгляд апеляційної  скарги на 20.10.2021 о 14:15 год.
У судовому засіданні 20.10.2021 оголошена перерва до 08.12.2021 на 15:30 год.
08.12.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні ним ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід залишити без змін з таких підстав.
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
08.10.2015 між ТОВ "Чаплинський гранітний кар`єр", як орендодавцем, та ТОВ з іноземними інвестиціями "Кольорові метали", як орендарем, укладено Договір оренди №08/10ОР (далі – Договір, т.1 а.с.7-9), за умовами якого орендодавець зобов`язується передати орендарю, а орендар зобов`язується прийняти в тимчасове користування основні засоби (перелік згідно акта прийому-передачі) та зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату (п. 1 Договору).
Розмір орендних погоджено в п. 4.1. Договору за яких складає 4  650 000,00 грн. у місяць з ПДВ. Акт надання послуг з оренди оформлюється щоквартально (п. 4.2. Договору).
За умовами р. 3 Договору термін оренди складає один рік з дати прийняття майна, що орендується, за Актом приймання - передачі. Після закінчення строку Договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі, якщо жодна сторона в термін 10 днів до закінчення даного Договору письмово не повідомить про намір його розірвання, даний Договір автоматично пролонгується на термін 1 рік.
Відповідно до п. 6.1. Договору орендар зобов`язується, зокрема, своєчасно здійснювати орендні платежі. 
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором (п. 9.1. Договору).
Відповідно до Акту №1 від 08.10.2015 прийому-передачі майна по Договору оренди №08/10 ОР від 08.10.2015 (т.1 а.с.10) орендодавець передав орендарю в тимчасове користування: 
-          залізничну колію №2; мийку №3 (мийка вагонів); естакаду №6 (естакада гідротранспорту піску); склад піску №5 (площадка для навантаження піску); контейнер №9 диспетчерська пересувна; споруду №7 (відстійник); житловий будинок; колодязь (7 пог.м.); вбиральню; замощення (бетон); сарай.
На підтвердження надання послуг (оренди майна), обумовлених Договором, сторонами підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ЧК0000001 від 31.12.2015, №ЧК0000001 від 31.03.2016, №ЧК-0000002 від 30.06.2016, №ЧК-0000003 від 30.09.2016, №ЧК0000004 від 31.12.2016, №ЧК-0000001 від 31.03.2017, №ЧК-0000002 від 30.06.2017, №ЧК-0000003 від 30.09.2017, №ЧК-0000004 від 31.12.2017, №ЧК-0000001 від 31.03.2018, №ЧК-0000002 від 30.06.2018, №ЧК-0000003 від 30.09.2018, №ЧК-0000004 від 31.12.2018 на загальну суму 180  300  000,00 грн. (т.1 а.с.11-23).
Оскільки боржник не виконав свого обов`язку з повного та своєчасного погашення платежів з орендоване майна на підставі Договору оренди №08/10ОР від 08.10.2015, ТОВ "Чаплинський гранітний кар`єр" звернулось до господарського суду з заявою про визнання кредиторських вимог на суму невиконаного боржником зобов`язання в розмірі 180  300  000,00 грн. (т.1 а.с.2-3), в межах справи про банкрутство ТОВ з іноземними інвестиціями "Кольорові метали", що наразі розглядаються.
Між тим, 07.10.2015 між ТОВ "Чаплинський гранітний кар`єр" та ТОВ "Цветмет ЛТД" укладено Договір купівлі продажу комплексу (за реєстровим №2550), відповідно до умов п. 1.1 якого скаржник продає, а ТОВ "Цветмет ЛТД" купує (приймає у власність) комплекс, "Дільниця навантаження пісків" (надалі - нерухоме майно), який знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Вільногірськ.ю вулиця Привокзальна, буд. №1-б, що розташований на земельній ділянці площею 10.0831 га, що має кадастровий номер 1210200000:01:036:0009, та земельній ділянці площею 1,7847 га, що має кадастровий номер 1210200000:01:036:0010, і сплачує за нього ціну визначену цим Договором (т.1 а.с.212-213).
07.10.2016 між сторонами вищевказаного правочину укладено Договір про розірвання Договору купівлі - продажу комплексу від 07.10.2015 за реєстровим №2550 (т.1 а.с.214-216), за умовами якого сторони погодили, що цим Договором вони розривають Договір купівлі продажу комплексу від 07.10.2015.
У п. 2 вказано Договору про розірвання визначено перелік майно, що був переданий за Договором від 07.10.2015, а саме: в цілому складається з: комплекс споруд складає: колодязь К, К1; споруда №1, №7; залізнична колія №2; мийка №3; навіс №4; склад піску №5; естакада №6 вагова №8; контейнер №9.
Право власності на відчужуване нерухоме майно у ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» виникає з моменту державної реєстрації у відповідності до ЦК України (п. 5 Договору про розірвання).
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ з іноземними інвестиціями "Кольорові метали", визнано грошові вимоги АТ "Укрсоцбанк" у загальному розмірі 171 251 414,32 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та введено процедуру розпорядження майном боржника.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 призначено попереднє засідання на 19.03.2019 для розгляду реєстру вимог кредиторів.
Наразі, провадження у справі про банкрутство боржника триває на стадії розпорядження майном.
6. Доводи, за якими апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції.
Касаційний господарський суд у свій постанові від 10.12.2019 скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду від 19.03.2019, якою серед іншого визнані грошові вимоги скаржника, та направляючи справу на новий розгляд, зазначив наступне: 
-          поза увагою суду залишилось питання належності та достатності доказів, що були подані ТОВ "Чаплинський гранітний кар`єр" на підтвердження обґрунтованості своїх вимог до боржника; 
-          наявні в матеріалах справи договори оренди не містять відомостей про те, на якій правовій підставі ТОВ "Чаплинський гранітний кар`єр", як орендодавець, реалізує повноваження щодо користування та розпорядження майном (об`єктами оренди); 
-          відсутні належні та достовірні докази, що саме у відносинах ТОВ "Чаплинський гранітний кар`єр" з боржником виникли та існують невиконані грошові зобов`язання з орендних правовідносин; 
-          суд не перевірив, чи є ТОВ "Чаплинський гранітний кар`єр" власником переданого в оренду майна або особами, уповноваженими на укладення догорів оренди, не надав належної оцінки первинним документам, поданим товариством на підтвердження його грошових вимог до боржника за Договору оренди №08/10 ОР від 08.10.2015, не перевірив відомості державних реєстрів для встановлення осіб власників об`єктів оренди (будівель, спору, автомобільного транспорту), наданих у користування боржнику за вищезгаданим договором, як на дату його укладення, так і дату розгляду заяв про визнання грошових вимог до боржника.
За положеннями ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, з метою усунення порушень, про які зазначив суд касаційної інстанції, місцевиий господарський суд ухвалами від 03.03.2020, 24.03.2020, 30.04.2020, 09.06.2020, 30.09.2020, 06.10.2020, 24.11.2020, 22.12.2020 та від 18.02.2021 зобов`язав кредитора надати відомості про те, на якій правовій підставі ТОВ "Чаплинський гранітний кар`єр", як орендодавець, реалізує повноваження щодо користування та розпорядження майном (об`єктами оренди); надати докази наявності права власності ТОВ "Чаплинський гранітний кар`єр" або повноважень на укладення договорів оренди на об`єкти оренди, в т.ч. за Договором оренди №08/10ОР від 08.10.2015; відомості державних реєстрів для встановлення осіб власників об`єктів оренди (будівель, спору, автомобільного транспорту), наданих у користування боржнику за Договором оренди №08/10ОР від 08.10.2015 на дату укладення вказаного договору та на дату розгляду заяв про визнання грошових вимог. Проте, кредитором не було виконано вищенаведених вимог суду.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, що надані скаржником в підтвердження заявлених грошових вимог до боржника, з урахуванням вищевикладених висновків касаційної інстанції, зазначає про наступне.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Способи захисту, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу визначені у статті 16 ЦК України, положення якої кореспондуються зі ст. 20 ГК України, і цей перелік не є вичерпним.
У справі про банкрутство способом захисту права кредитора є звернення до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника.
Матеріалами справи підтверджено, що звертаючись з грошовими вимогами до боржника у даній справі, ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» посилався на наступні обставини.
В жовтні 2015 між кредитором та боржником укладено Договір оренди №08/10ОР, за умовами якого скаржник, в якості орендодавця, передав, а боржник, в якості орендаря, прийняв наступні об`єкти в кількості по 1 шт.:
-          залізничну колію №2; мийку №3 (мийка вагонів); естакаду №6 (естакада гідротранспорту піску); склад піску №5 (площадка для навантаження піску); контейнер №9 диспетчерська пересувна; споруду №7 (відстійник); житловий будинок; колодязь (7 пог.м); вбиральню; замощення (бетон); сарай.
Акт приймання – передачі майна від 08.10.2015 підписаний обома сторонами та скріплений печатками, акти надання послуг з оренди майна (період грудень 2015 – грудень 2018) також підписані сторонами та скріплені печатками.
Частинами 1 та 6 статті 283 Господарського кодексу України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
У частині першій статті 284 Господарського кодексу України законодавець як істотні умови договору оренди визначив, зокрема, строк, на який укладається договір оренди; орендну плату з урахуванням її індексації; умови повернення орендованого майна або викупу.
Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Частинами 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі статтею 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.
Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
З Інформаційної довідки від 15.03.2021 за №248112078, що сформована з даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т.1 а.с.219-223) вбачається, що:
-           02.10.2015 комплекс "Дільниця навантаження пісків" за реєстровим номером 740980112102, що складається з колодязя К, К1 споруд №1, №7, залізничної колії №2, мийки №3, навісу №4, складу піску №5, естакада №6, вагова, №8, контейнера №9 та знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Привокзальна, буд. 1б, зареєстрований на праві власності за ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» на підставі Договору договір купівлі - продажу від 02.10.2015 за реєстровим №2497 (номер запису про право власності/довірчої власності: 11448374);
-           07.10.2015 комплекс "Дільниця навантаження пісків" за реєстровим номером 740980112102, що складається з колодязя К, К1 споруд №1, №7, залізничної колії №2, мийки №3, навісу №4, складу піску №5, естакада №6, вагова, №8, контейнера №9 та знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Вільногірськ, вул. Привокзальна, буд. 1б зареєстрований на праві власності за ТОВ «Цветмет ЛТД» на підставі Договору купівлі-продажу від 07.10.2015 за реєстровим №2550 (номер запису про право власності/довірчої власності: 11515915).
-           07.10.2016 відбулась реєстрація припинення права власності ТОВ «Цветмет ЛТД», що виникло на підставі Договору купівлі-продажу від 07.10.2015 за реєстровим №2550, та реєстрація переходу права власності на об`єкт продажу за колишнім власником - ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» (номер запису про право власності/довірчої власності: 16802433).
З аналізу даних відкритого реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомості за №740980112102 вбачається, що станом на дату укладання з боржником правочину з оренди майна – 08.10.2015, ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр», як орендодавець, втратив права власності на об`єкт оренди, з огляду на те, що 07.10.2015 відбулось відчуження 2015 комплексу "Дільниця навантаження пісків" за реєстровим номером 740980112102 на користь ТОВ «Цветмет ЛТД», який включає в себе частину переданого 08.10.2015 майна в оренду боржнику (залізничну колію №2; мийку №3 (мийка вагонів); естакаду №6 (естакада гідротранспорту піску); склад піску №5 (площадка для навантаження піску); контейнер №9 диспетчерська пересувна; колодязь).
Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» не надано доказів існування юридичного факту належності спірного об`єкту нерухомості на праві власності орендодавцю за Договором оренди станом на 08.10.2015. 
Надавши оцінку первинним документам, поданим кредитором на підтвердження його грошових вимог до боржника за Договором оренди №08/10ОР від 08.10.2015, колегія суддів встановила, що умови договору не містять посилань на підстави виникнення у орендодавця права на укладання спірного правочину/розпорядження об`єктом нерухомості, власником якого з 07.10.2015 є ТОВ «Цветмет ЛТД».
З наданих на підтвердження своїх вимог ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період грудень 2015 – грудень 2018 вбачається, що всі вони підписані від імені орендодавця – ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр», проте доказів правових підстав, за якими власник майна – ТОВ «Цветмет ЛТД» у період 07.10.2015-06.10.2016 уповноважив скаржника на вчинення відповідних дій (підписання актів), матеріали не містять.
Крім того, за актом приймання – передачі від 08.10.2015 відбулась передача житлового будинку (порядковий №7), проте матеріали справи не містять жодних даних щодо об`єкта нерухомості, зокрема його реєстраційного номеру, назви та складу (опис), підстави виникнення права власності у орендодавця та/або права передачі в оренду об`єкта нерухомості. Тобто, ідентифікувати об`єкт нерухомості, що є складовою переданого 08.10.2015 в оренду боржнику майна, та встановити правові підстав розпорядження ним, не є можливим, з огляду на відсутність цієї інформації у справі та відкритих державних реєстрах.
Згідно зі частиною 1 статті 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 184 Цивільного кодексу України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.
Індивідуалізація речі - це надання певній речі (або ж наявність у неї) особливих властивостей (рис чи характеристик), що дозволяють в необхідних випадках виділити її з числа подібних.
Щодо фактичних обставин нарахування орендної плати, то колегію суддів встановлено, що за умовами п.п. 4.1.- 4.3. Договору від 08.10.2015, 
розмір орендних платежів складає 4  650 000,00 грн. у місяць з ПДВ. Акт надання послуг з оренди оформлюється щоквартально. Розмір орендної плати може переглядатись за згодою сторін.
Як вбачається з актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), розмір орендної плати в середньому за місяць становить від 3  583  333,00 грн. до 3  875  000,00 грн., що є меншим за вказаним у п. 4.1 Договору розміром орендної плати. Проте, матеріали справи не містять доказів дотримання сторонами умов п. 4.3. Договору щодо погодження нового розміру орендної плати. Встановлене також визиває сумнів щодо правомірності здійсненних нарахувань, хоча як було встановлено в п. 5 цієї постанови, згаді акти підписані сторонами та скріплені печатками підприємств.
Крім того, спірний договір не містить жодних посилань на строк проведення розрахунку між сторонами, тобто сторони не визначили час виникнення обов`язку орендаря з проведення розрахунку Договором.
Положеннями ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України на орендаря покладений, зокрема, обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.
Згідно з ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.
Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 765 Цивільного кодексу України).
Верховного Суду від 21.07.2020 у справі № 904/5417/18 виклав висновок стосовно обов`язку у сторін договору виконувати всі погоджені ними умови договору, які в силу пункту 1 статті 628 Цивільного кодексу України становлять зміст договору.
За приписами статті 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.
Відповідно до частини першої статті 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Аналіз наведеної статті дає підстави стверджувати, що кредитор, подаючи до господарського суду відповідну заяву з вимогами до боржника, самостійно визначає розмір таких вимог та підтверджує їх відповідними документами, при цьому, до обов`язків суду при розгляді відповідних заяв входить саме перевірка їх обґрунтованості та наявності документів, що підтверджують відповідні вимоги.
У постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 910/21939/15 та від 11.07.2019 у справі №904/2394/18 зроблено правовий висновок, відповідно до якого на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них.
Під час розгляду кредиторських вимог, заявлених до боржника у певній судовій процедурі банкрутства (розпорядження майном, санація, ліквідаційна процедура) господарському суду слід з`ясувати правову природу таких вимог як конкурсних чи поточних, надати правову оцінку доказам, поданим кредитором на підтвердження його грошових вимог до боржника, перевірити дійсність заявлених вимог та з огляду на встановлене дійти висновку про наявність підстав для їх визнання та включення до реєстру вимог кредиторів у відповідній черговості. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 06.09.2018 у справі №903/984/16.
Апеляційний господарський суд звертається до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.03.2018 у справі №916/4644/15, відповідно до якого обов`язок доведення кредиторських вимог одночасно з поданням відповідних документів, що їх підтверджують, покладено саме на кредитора. Також, у постанові від 23.04.2019 у справі 910/21939/15 Верховний Суд звернув увагу на те, що тягар доведення наявності вимог до боржника належними, достатніми та допустимими доказами покладається саме на кредитора.
Колегія суддів, розглянувши в грошові вимоги ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» до боржника, встановила їх необґрунтованість, з оглядну на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, поданих в їх обґрунтування. За результатами наданої оцінки долучених до заяви доказів в підтвердження вимог кредитора, апеляційний господарський суд встановив їх неспроможність, що свідчить про правомірність висновку місцевого господарського суду щодо відхилення заявлених ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» до боржника на суму 180  300  000,00 грн.
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в апеляційній скарзі.
Скаржник помилково посилається на Договір від 07.10.2016 про розірвання Договору купівлі – продажу від 07.10.2015, як на правомірну підставу існування заявленої до стягнення заборгованості за Договором оренди від 08.10.2015, оскільки, як було встановлено в п. 6 цієї постанови, розпорядження об`єктом оренди відбулось без наявності у скаржника примірних підстав для укладання спірного правочину.
Скаржник стверджує, що з 07.10.2016 ТОВ «Чаплинський гранітний кар`єр» набував права власності на об`єкти, що були передані в оренду боржнику. В той же час, до заяви про визнання грошових вимог долучені акти надання послуг з оренди майна за період грудень 2015 – грудень 2018, тобто включаючи період, у якому скаржник втратив право власності на об`єкт оренди (07.10.2015-06.10.2016). 
Відповідно до частини першої статті 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.
Матеріали справи не містять доказів заміни сторони орендодавця Договору оренди від 08.10.2015, у зв`язку з його заміною 07.10.2016, що спростовує посилання скаржника на правомірність заявлених кредиторських вимог за період після набуття ним права власності на об`єкт оренди.
Щодо підстав застосування положень ст. 23 Закону України Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до обставин виникнення заборгованості, що заявлена кредитором, то з огляду на встановлену необґрунтованість заявлених вимог, відсутні підстави для віднесення скаржника до категорії конкурсних кредиторів. Встановлений під час апеляційного перегляду факт втрати права власності на об`єкт оренди до укладання Договору з боржником, спростовує правомірність та вірність нарахувань орендної плати за актами надання послуг з оренди, що покладені в основу кредиторських вимог скаржника.
Колегія зазначає, що дійсно 07.10.2016 у заявника повернилось право власності на об`єкти, які він надав в оренду (т.2 а.с.28), але договір оренди не змінювався, додаткові угоди до нього не укладались і таким чином, залишився неспростованим мотив місцевого господарського суду, що викладений у оскаржуваній ухвалі, та доводи, вказані Верховним Судом, щодо відсутності (не зазначення) в договорі оренди підстав щодо права власності на об`єкти, що передавався в оренду.
Зазначене є підставою для відмови в задоволенні вимог апеляційної скарги.
8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.
Аргументи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції. Право скаржника порушено не було. 
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в апеляційній інстанції, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні. 
10. Судові витрати.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чаплинський гранітний кар`єр" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 у справі № 904/5417/18 залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 16.03.2021 у справі № 904/5417/18 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.12.2021 

Головуючий суддя                                                                   Л.М. Білецька  
Суддя                                                                                         Т.А. Верхогляд
Суддя                                                                                         В.О. Кузнецов