Ухвала
Іменем України 
29 листопада 2021 року
м. Київ
справа № 442/1940/20
провадження № 51- 4973 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 липня 2021 року,
установив:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано   ОСОБА_4 невідбуту частину покарання за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 липня 2019 року і визначено     ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 13 липня 2021 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника – адвоката ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від    27 серпня 2020 року стосовно ОСОБА_4 – без зміни.
Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю скарги вимогам                     ст. 427 КПК України, і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків протягом 15 днів із дня отримання копії даної ухвали.
Також засудженому було роз`яснено, що в разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року засуджений    ОСОБА_4 надіслав нову касаційну скаргу (вх. № 26413/0/170-21 від 23.11.2021), долучив копії вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від               27 серпня 2020 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 13 липня 2021 року стосовно нього.
Проте вимог ст. 427 КПК України засудженим не дотримано, вказані в ухвалі недоліки усунуто не в повному обсязі.
Зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року про залишення без руху касаційної скарги, окрім іншого, зазначалось про те, що згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, з огляду на повноваження суду касаційної інстанції.
В ухвалі Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року зазначено, що за положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
У касаційній скарзі засуджений, покликаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого,не наводив конкретних порушень норм матеріального або процесуального права, які з огляду на вимоги             ст. 433 КПК України можуть бути підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Однак зазначений недолік засуджений ОСОБА_4 не усунув, не вказав на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на його думку, були допущені судами при винесенні судових рішень.
Таким чином, засуджений ОСОБА_4 не виконав вимог, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року про залишення без руху його  касаційної скарги, та усунув недоліки касаційної скарги не в повному обсязі.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
За таких обставин Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 вказаного Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 серпня 2020 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 13 липня 2021 року з усіма доданими до неї матеріалами повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                        ОСОБА_3