ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 260/3411/20 пров. № А/857/12266/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючої судді                                                   Хобор Р.Б.,
суддів                                                                        Бруновської Н.В., Сеника Р.П.
з участю секретаря судового засідання                       Ільченко А.З.           
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу приватного підприємства «Звадар» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року, ухвалене суддею Скраль Т.В. у м. Ужгороді о 12 год 39 хв. у справі № 260/3411/20 за адміністративним позовом приватного підприємства «Звадар» до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови 
                                                          В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить суд скасувати постанову про накладення штрафу № 3К340/1984/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-25 від 29 вересня 2020 року. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Приймаючи це рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів факт використання позивачем праці осіб без укладення з працівниками трудового договору.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції не звернув увагу на письмові пояснення осіб, які, як вважає відповідач, працювали у позивача без укладення трудового договору. У цих поясненнях особи зазначили, що не працювали у позивача, а перебували на території ПП «Звадар» у приватних інтересах. Позивач вважає, що відповідач не довів факт допущення до роботи працівників без укладення з ними трудового договору.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що 09 вересня 2020 року службові особи відповідача написали службову записку начальнику Управління Держпраці у Закарпатській області, в якій надали відомості щодо кількості працівників, виявлених під час інформаційно - роз`яснювальної кампанії та фактичних показників кількості застрахованих осіб, в тому числі у ПП «Звадар».
09 вересня 2020 року Управління Держпраці у Закарпатській області видало наказ № 122 «Про проведення інспекційних відвідувань», на підставі окремого доручення т.в.о. Голови Державної служби України з питань праці від 25.08.2020 року № Д-330/1/3.1020; службових записок від 07.09.2020 року та від 09.09.2020 року.
09 вересня 2020 року Управління Держпраці у Закарпатській області оформило направлення на проведення інспекційного відвідування ПП «Звадар» № 580. Строк дії направлення з 10 вересня 2020 року по 23 вересня 2020 року.
18 вересня 2020 року відповідач склав акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ЗК/340/1984/АВ.
В ході інспекційного відвідування відповідач зафіксував порушення позивачем ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, а саме, трьох працівників, які здійснювали виробничу діяльність на території ПП «Звадар» та з якими не були укладені трудові договори або цивільно-правові угоди. 
25 вересня 2020 року відповідач склав припис № ЗК/ 340/1984/ АВ/П, в якому зобов`язав директора ПП «Звадар» усунути до 15 жовтня 2020 року виявлені порушення.
18 вересня 2020 року відповідач склав протокол про адміністративне правопорушення № ЗК/340/1984/АВ/П/ПТІ.
22 вересня 2020 року відповідач, на підставі акта інспекційного відвідування від 18 вересня 2020 року, прийняв постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ЗК340/1984/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-25 у розмірі 100000 грн. 
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Як слідує з положень п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, в першу чергу, повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
22 вересня 2020 року відповідач прийняв постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ЗК340/1984/АВ/П/ПТ-ТД-ФС-25 у розмірі 100000 грн. на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Прийняттю постанови передувало проведення інспекційного відвідування за результатами якого, 18 вересня 2020 року відповідач склав акт інспекційного відвідування № ЗК/340/1984/АВ. 
Відповідно до частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами, незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Процедура проведення Державною інспекцією України з питань праці та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці, станом на час проведення інспекційного відвідування, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 823 (далі - Порядок № 823) та постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1132 «Про внесення змін до Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», згідно з якою Порядок викладений у новій редакції.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу на те, що у акті інспекційного відвідування зазначено, що, при проведенні перевірки, відповідач керувався Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295. Однак, вказана постанова втратила чинність, на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду № 826/8917/17 від 14.05.2019 року і на час перевірки не діяла.
Щодо твердження відповідача про те, що шаблон акта перевірки затверджений наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 року  № 1338, і не може бути змінений, апеляційний суд вважає, що шаблон документа створений як зразок, не містить виключного переліку даних, які у ньому вказуються, а тому може доповнюватись відомостями, зазначення яких вимагає чинне законодавство. Тому не є переконливими твердження відповідача про те, що у акті перевірки, як порядок проведення перевірки, яким керувався відповідач, зазначений шаблонно порядок, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, і вказані відомості у акті не можуть бути змінені, оскільки, вказана постанова втратила чинність, а іншого порядку проведення перевірки відповідач не зазначив. 
Тобто у акті перевірки відповідач не вказав в якому порядку проводилась перевірка.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що законодавчо встановлений порядок проведення перевірки, передбачає, крім іншого підстави для призначення будь – якого виду перевірки.
Не зазначення відповідачем, нормативного акта, на підставі якого проводилась перевірка, робить неможливим перевірку законності підстав призначення такої перевірки. 
У той же час, апеляційний суд вважає, що вказівка на нормативний акт, який передбачає порядок проведення перевірки, а також зазначення конкретної та зрозумілої для суб`єкта господарювання підстави для призначення перевірки, надають суб`єкту господарювання можливість використати своє право на недопуск службових осіб відповідача до проведення перевірки.
Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що перевірку позивача відповідач здійснив не на підставі чинного законодавства, що зумовлює протиправність такої перевірки.
Водночас, незаконність проведення перевірки є наслідком протиправності рішення, яке прийняте за її результатами.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що інші аргументи сторін, щодо порядку проведення перевірки не можуть бути оцінені судом на предмет їх законності, оскільки незазначення відповідачем нормативно – правового акта на підставі якого проводилась перевірка, виключає можливість оцінки будь – яких дій сторін в процесі перевірки позивача, на відповідність нормам чинного законодавства.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що згідно з частиною 3 статті 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В ході інспекційного відвідування відповідач. засобами відеотехніки зафіксував те, що за місцем здійснення діяльності ПП «Звадар»: м. Хуст. вул. Вокзальна. 15, виробничу діяльність на території цього підприємства здійснювали працівники, з якими не були укладені трудові договори або цивільно-правові угоди, а саме: громадянин ОСОБА_1 (розвантажував авто із металобрухтом), громадянин   ОСОБА_2 (виконував роботу сортувальника металобрухту).
Апеляційний суд звертає увагу на те, що з матеріалів відеофіксації не зрозуміло чи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виконували трудові функції, як працівники позивача.
Виходячи із цих обставин, апеляційний суд вважає, що відповідач не повно встановив обставини порушення позивачем законодавства про працю щодо працевлаштування громадянина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Крім цього апеляційний суд звертає увагу на те, що громадяни ОСОБА_1 18.09.2020 року та ОСОБА_2 22.09.2020 року написали заяви, у яких заперечили факт праці на ПП «Звадар». 
Тому, апеляційний суд не погоджується із позицією відповідача, що позивач порушив законодавство про працю в частині допуску до роботи без укладення трудового договору двох осіб.
Отже, апеляційний суд вважає, що відповідач не правомірно прийняв постанову про накладення на позивача штрафу за допущення до роботи двох осіб без укладення з ними трудового договору.
Внаслідок цього, апеляційний суд вважає, що адміністративний позов необхідно задовольнити та скасувати постанову про накладення штрафу № 3К340/1984/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-25 від 29 вересня 2020 року.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та адміністративний позов задовольнити.
Що стосується розподілу судових витрат, то апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Апеляційний суд встановив те, що позивач за подання адміністративного позову сплатив 2102 грн., а за подання апеляційної скарги 3153 грн.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 5255 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                     П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу приватного підприємства «Звадар» задовольнити.
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року в справі № 260/3411/20 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу № 3К340/1984/АВ/П/ПТ/-ТД-ФС-25 від 29 вересня 2020 року.
Стягнути на користь приватного підприємства «Звадар» за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Закарпатській області сплачений судовий збір в сумі 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. П. Сеник 	
Повний текст постанови складений 19.10.2021 року