ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №940/1098/21                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Мандзюк С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Грибан І.О.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 вересня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, у якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО №4663691 та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 23.09.2021 адміністративний позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4663691, винесену 20.08.2021 року, і закрити справу про адміністративне правопорушення; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції (адреса: 29000, м. Хмельницький, провулок Коцюбинський, 35/2) на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривень 00 копійок.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, в якій просить скасувати рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23.09.2021 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач вказує, що працівниками поліції здійснено фіксацію швидкості автомобіля позивача,з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, при цьому прилад LT1 20/20 TruCam II №008383 розміщувався по зовнішньому периметру дороги, шляхом тримання його у руці, а відтак жодного порушення вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», при цьому суд першої інстанції послався на редакцію статті яка не є чинною, що свідчить про порушення норм матеріального права.
Також, відповідач зазначає, що зміст постанови в повній мір відповідає вимогам ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, при цьому у постанові ЕАО №4663691 від 20.08.2021 здійснено посилання на докази вчинення правопорушення, а саме: покази приладу LT1 20/20 TruCam II №008383, про здійснення фото та відеозапис, та якому була надана оцінка інспектором під час розгляду справи, а також ознайомлено із ними водія, що підтверджується відеозаписом 20210820202830000699. Враховуючи приписи ст. 8 Конституції України, норми ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення мають вищу юридичну силу ніж Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, на яку послався суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №940/1098/21 та призначено її до розгляду у судове засідання 10.11.2021.
Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, думку представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів зазначає наступне.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 20.08.2021 поліцейським УПП в Хмельницькій області Басько Артуром Олеговичем винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4663691 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із застосуванням штрафу у розмірі 340 гривень, у якій зазначено, що 20.08.2021 о 12 годині 16 хвилин в с. Пирогівці, вул. Центральна, 32 водій керував транспортним засобом зі швидкістю 86 км/год, що на 36 км/год перевищує дозволену швидкість в населеному пункті. Швидкість зафіксовано на прилад TruCam ТС008383, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху.
Позивач, вважаючи протиправною вказану постанову, звернувся з даним позовом до суду.
Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 23.09.2021 адміністративний позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції, ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію». Отже, при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному Законом України «Про Національну поліцію» (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Крім того, суд першої інстанції вважає, що наданий відповідачем до суду диск із записом подій від 20.08.2021 з приладу TruCam, bodycam поліцейського, які не зазначені в пункті 7 спірної постанови, у зв`язку з чим постанова не може бути визнана такою, що складена у відповідності до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР)
Пунктом 12.4. ПДР передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Відповідно до абз. 1 ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У позовній заяві позивач вказував, що у оскаржуваній постанові відсутній його підпис у графі щодо ознайомлення особи з її правами, також йому не було надано можливості скористатись правовою допомогою. Крім того, позивач вважає, що ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам Закону України «Про Національну поліцію», також був відсутній знак 5.70 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху».
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та довести факт порушення ним ПДР відповідними доказами.
Колегія суддів звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень трактуються на користь позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач. Єдиною умовою для цього є повідомлення позивачем мінімально достатньої інформації про такі рішення чи дії.
За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII від 02.07.2015 (далі - Закон №580-VIII), поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону №580-VIII).
Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону №580-VIII, поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно ст. 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.
Відповідно до ст. 40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Як видно з наявних у матеріалах справи фотозйомки та відеоматеріалів, позивач вчинив інкриміноване правопорушення та перевищив швидкість руху в межах населеного пункту, позначеного дорожніми знаками 5.45.
Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення як один із можливих доказів по справі не складався, однак відповідачем надані інші беззаперечні докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Швидкість руху транспортного засобу було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 №008383. Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху, транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Нахил приладу - не викликає більшу похибку, ж передбачено свідоцтвом про повірку та технічною характеристикою приладу.
Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.
Правильність реалізації у приладі зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.
На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. №437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки. До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки - Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam», який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12. На підставі вищевикладеного, 29.08.2012 фірмі Laser Technology, Inc., яка виробником TruCam, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1 -2903-2012.
Вищевказана процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно вироблялися в Україні або ввозити на територію України партіями та була передбачена положеннями Закону України «Про метрологію та петрологічну діяльність» від 11.02.1998 №113/98-ВР, Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки, затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 №100 та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність.
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 1.11.2015 №1362, TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.
Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру - заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.
Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Також необхідно зауважити, що відповідно до п. 3 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 №1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки, внесені з установленому порядку до набрання чинності Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01.01.2019. При цьому, прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.
Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже зведено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 15.06.2014 №1314-VI (далі - Закон №1314-VI) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
В свою чергу, відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/19765, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 26.12.2018 та чинного до 26.12.2028, вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam ТС008383 є придатним до застосування.
Згідно до листа Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» №22-38/49 від 01.10.2019 вбачається, що вимірювач швидкості TruCam повністю відповідає вимогам стандарту. Лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобі в автоматичному режимі.
Посилання позивача та суду першої інстанції на те, що використання приладу TruCam протиправно здійснювалось інспектором в ручному режимі, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, проте вимірювання швидкості транспортних засобів, цей прилад здійснює автоматично.
Належність доказів слідує з приписів ст. 251 КУпАП, відповідно до яких доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, зокрема диск із відеозаписом фіксації події (а.с. 17), колегія суддів вважає їх належними, оскільки такі запис здійснений на боді камеру патрульного поліції, яким зафіксовано відповідні події та факт обізнаності позивача з ними. Як вбачається з наданого відеозапису, позивач відмовився від отримання такого диску під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а не зазначення в додатках до оспорюваної постанови наявності диску з відеозаписом жодним чином не спростовує факту порушення позивачем п. 12.4. правил дорожньго руху.
Як підтверджено матеріалами справи, автомобіль Volkswagen Passat із державним номерним знаком НОМЕР_1 рухався в населеному пункті зі швидкістю 86 км/год, що є перевищенням дозволеної швидкості руху в населених пунктах згідно ПДР на 36 км/год. Попереду автомобіля позивача інших транспортних засобів не було, що дозволило приладу TruCam належним чином зафіксувати перевищення швидкості руху його автомобілем.
Зважаючи на те, що прилад TruCam автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, відмітка про що міститься у верхній частині фотографії з приладу, де зазначено, що правопорушення вчинено за адресою: m30   287 km, поміряна дистанція 237,5 м., поміряна швидкість 86 км/г.
На фотознімку (Стоп - кадр) також зафіксовано, що позначка приладу ТгиСАМ «+» зафіксована саме на автомобілі позивача, що підтверджує факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Крім того, відповідно до витягу з Організації дорожнього руху з 284 км. - 840 м. по 287 км. + 544 м. на автомобільній дорозі М-12 «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка» перебуває населений пункт село Пирогівці, при цьому у вищевказаних кілометрових відмітках встановлено дорожні знаки 5.45 «Початок населеного пункту» з написом «Пирогівці» та 5.46 «Кінець населеного пункту» (а.с. 18-20).
Наявність дорожнього знаку 5.70 ,підтверджується відеозаписом здійсненим патрульним поліції що свідчить про те, що перед початком руху в с. Пирогівці, де було вчинено правопорушення, учасники дорожнього руху завчасно проінформовані про здійснення фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху.
За приписами п. 2.3 ПДР саме водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування автомобілем у дорозі.
Згідно із п. 8.2 1 ПДР дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.
Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.
Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.
Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).
Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.
За приписами ПДР порожній знак 5.45 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
5.46 «Кінець населеного пункту». Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Знаки 5.45 і 5.46 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.
Колегія суддів вважає, що на вказане вище дає підстави зробити висновок, про наявність порушення правил дорожнього руху, які зафіксовані належними засобами та у визначений спосіб. Крім того, колегія суддів зауважує, що, як вбачається з відеозапису вказаної події, ОСОБА_1 не заперечував допущення ним адміністративного правопорушення.
Враховуючи фото та відео докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів приходить до висновку, що інспектор патрульної поліції під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності та винесення постанови серії ЕАО №4663691 від 20.08.2021, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
Доводи позивача щодо відсутності його підпису на оспорюваній постанові щодо роз`яснення йому прав не беруться колегією суддів до уваги, оскільки як вбачається з відеозапису розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор повідомив позивачу про початок розгляду такої справи, озвучив його права. Отже відсутність підпису у відповідній графі не спростовує факт того, що інспектор патрульної поліції виконав свій обов`язок в частині роз`яснення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Теза позовної заяви ОСОБА_1 щодо позбавлення його права на отримання правової допомоги під час розгляду адміністративної справи не знайшли свого підтвердження, оскільки такого клопотання позивач не заявляв під час розгляду його справи.
Отже, доводи, зазначені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та спростовують висновки суду першої інстанції, а відтак, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який ним, в даному випадку, не виконано.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки допущені порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неповного з`ясування обставин справи, та передчасного висновку про необхідність скасування оспорюваної постанови ЕАО №4663691 від 20.08.2021.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, при цьому неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ч. 2 ст. 19, ст. 61 Конституції України, ст.ст. 272, 286, 308, 311, 313, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області задовольнити.
Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області про скасування постанови - відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає, відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    І.О. Грибан