Ухвала
Іменем України    
    
24 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-7351/11
провадження № 61-13104ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу комунального підприємства «Бюро Обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпровської міської ради на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, дочірнього підприємства «Промбуд», товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Іва», третя особа - Регіональне відділення Фонду Державного майна України в Дніпропетровській області, про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, дочірнього підприємства «Промбуд» (далі - ДП «Промбуд»), товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Іва» - (далі - ТОВ «Фірма Іва»), у якому просили визнати договір №2 купівлі-продажу нерухомого майна від 10 грудня 2002 року, укладений між ДП «ПРОМБУД», ТОВ «Фірма Іва» та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 дійсним. Визнати право власності без прийняття в експлуатацію за позивачами по 1/2 частці нежитлової будівлі з гаражем, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 , наступним чином:
- за ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків НОМЕР_1 на S нежитлової будівлі, а саме: в літ. А-1: на цокольному поверсі -2-1 коридор площею 27,3 кв.м., 2-2 кладова площею 15,8 кв.м., 2-3 кладова площею 3,3 кв.м., 2-4 склад площею 42,7 кв.м., 2-5 склад площею 28,8 кв.м., 2-9 коридор площею 13,9 кв.м., на першому поверсі: 1-1 коридор площею 11,4 кв.м., 1-2 кабінет 17,9 кв.м., 1-3 туалет 2,4 кв.м., 1-4 кабінет 5,9 кв.м., 1-5 кабінет 8,0 кв.м., 1-8 кабінет 5,0 кв.м., 1-9 кабінет 7,9 кв.м., 1-15 підсобне приміщення 10,9 кв.м., загальною площею по літ. А-1 201,2 кв.м.;
- за ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб -платників податків НОМЕР_2 на Ѕ нежитлової будівлі, а саме: в літ. А-1: підвал прим. І сарай площею 15,7 кв.м., на цокольному поверсі: 2-6 -склад площею 14,6 кв.м., 2-7 -склад площею 37,3 кв.м., 2-8 коридор площею 9,3 кв.м., на першому поверсі: 1-6 кабінет 23,9 кв.м., 1-7 приміщення 11,0 кв.м., 1-10 кабінет 14,5 кв.м., 1-11 кладова 0,7 кв.м., 1-12 туалет 3,5 кв.м., 1-13 кухня 6,4 кв.м., 1-14 тамбур 2,7 кв.м., 1-16 кабінет 12,5 кв.м., 1-17 вб. шафа 0,4 кв.м., 1-18 вб.шафа 0,2 кв.м., загальною площею по літ. А-1 152,7 кв.м.; літ. У-1 прим. 1 гараж загальною площею 77,0 кв.м.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2011 року визнано дійсним договір №2 купівлі-продажу нерухомого майна від 10 грудня 2002 року, укладений між ДП «ПРОМБУД», ТОВ «Фірма Іва» та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . Визнано право власності без прийняття в експлуатацію за ОСОБА_1 і за ОСОБА_2 по 1/2 часткі нежитлової будівлі з гаражем, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 та складається з літ. А-1 - нежитлова будівля, літ. А1-1 -прибудова, літ. А2-1 -прибудова, літ. А3-1 -прибудова, літ. А4 -1 -прибудова, літ. А5 -1 -прибудова, під. літ. А-1 -цокольний поверх, - загальною площею 353,9 кв.м., У-1 -гараж, загальною площею 77,0 кв.м. наступним чином:
- за ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб -платників податків НОМЕР_1 на Ѕ нежитлової будівлі, а саме: в літ. А-1: на цокольному поверсі -2-1 коридор площею 27,3 кв.м., 2-2 кладова площею 15,8 кв.м., 2-3 кладова площею 3,3 кв.м., 2-4 склад площею 42,7 кв.м., 2-5 склад площею 28,8 кв.м., 2-9 коридор площею 13,9 кв.м., на першому поверсі: 1-1 коридор площею 11,4 кв.м., 1-2 кабінет 17,9 кв.м., 1-3 туалет 2,4 кв.м., 1-4 кабінет 5,9 кв.м., 1-5 кабінет 8,0 кв.м., 1-8 кабінет 5,0 кв.м., 1-9 кабінет 7,9 кв.м., 1-15 підсобне приміщення 10,9 кв.м., загальною площею по літ. А-1 201,2 кв.м.;
- за ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб -платників податків НОМЕР_2 на Ѕ нежитлової будівлі, а саме: в літ. А-1: підвал прим. І сарай площею 15,7 кв.м., на цокольному поверсі: 2-6 -склад площею 14,6 кв.м., 2-7 -склад площею 37,3 кв.м., 2-8 коридор площею 9,3 кв.м., на першому поверсі: 1-6 кабінет 23,9 кв.м., 1-7 приміщення 11,0 кв.м., 1-10 кабінет 14,5 кв.м., 1-11 кладова 0,7 кв.м., 1-12 туалет 3,5 кв.м., 1-13 кухня 6,4 кв.м., 1-14 тамбур 2,7 кв.м., 1-16 кабінет 12,5 кв.м., 1-17 вб. шафа 0,4 кв.м., 1-18 вб.шафа 0,2 кв.м., загальною площею по літ. А-1 152,7 кв.м.; літ. У-1 прим. 1 гараж загальною площею 77,0 кв.м.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 02 грудня 2011 року, комунальне підприємство «Бюро Обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпровської міської ради (далі - КП «Бюро Обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю»), будучи особою, яка не брала участі у справі, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2011 року у зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП «Бюро Обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2011 року закрито. 
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки КП «Бюро Обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалось, відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю.
КП «Бюро Обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» засобами поштового зв`язку 03 серпня 2021 року подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2021 року, у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд. При цьому посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Касаційна скарга мотивована тим, що суд дійшов передчасного висновку щодо закриття апеляційного провадження, не з`ясував, які права та інтереси скаржника вирішені судом першої інстанції. Наявність правового зв`язку права та інтересу скаржника, як особи, яка не брала участі у справі, із спірним рішенням є очевидним та безумовним.
Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Особа, яка подала касаційну скаргу, на виконання ухвали Верховного Суду від 06  серпня 2021 року указані недоліки було усунуто.
У клопотанні, КП «Бюро Обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» просить поновити строк на касаційне оскарження. Зазначає, що копію ухвали апеляційного суду доставлено на адресу КП «БОМПДН» засобами поштового зв`язку 09 липня 2021 року. На підтвердження вказаних обставин надано довідку апеляційного суду від 28 серпня 2021 року № 04.4-59ЗГ/124/2021 про направлення кур`єром 09 липня 2021 року копії ухвали апеляційного суду від 15 червня 2021 року.
Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений із поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом про визнання за ними права власності на самочинно збудоване нерухоме майно - нежитлову будівлю, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Відповідно змісту апеляційної скарги КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю», зокрема, об`єкт нерухомого майна, який є предметом спору у даній справі є таким, що побудований на земельній ділянці комунальної власності без відповідних дозвільних документів. Також апелянт зазначав про те, що земельна ділянка, на якій розташовано вказане самочинно побудоване нерухоме майно по АДРЕСА_2 належать територіальній громаді в особі Дніпровської міської ради та віднесені до земель комунальної власності, відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Суд апеляційної інстанції встановив, що КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» не було особою, яка брала участь у розгляді справи у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи право оскаржити в апеляційному порядку рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2011 року, КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» посилається на свої повноваження щодо управління нерухомим майном та корпоративними правами територіальної громади міста у всіх господарських товариствах, в яких є частка Дніпропетровської міської ради, представлення інтересів територіальної громади та інтересів Підприємства в судах під час розгляду справи, передбачених у пункті 2.4 Статуту.
Отже, відповідні повноваження КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» не свідчать про те, що суд першої інстанції, постановляючи рішення у справі щодо визнання за позивачами права власності на самочинно збудовані об`єкти, вирішив питання про права, свободи чи інтереси та (або) обов`язки КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю». В інтересах територіальної громади під час вирішення справи у суді першої інстанції діяла міська рада як орган місцевого самоврядування, залучений до участі у справі в якості співвідповідача.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначено, що «аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків».
У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Встановивши, що рішенням Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2021 року не вирішувалось питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків КП «Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю», апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про закриття апеляційного провадження. 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Згідно частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених рішень свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Поновити комунальному підприємству «Бюро Обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпровської міської ради строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2021 року. 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства «Бюро Обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю» Дніпровської міської ради на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, дочірнього підприємства «Промбуд», товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Іва», третя особа - Регіональне відділення Фонду Державного майна України в Дніпропетровській області, про визнання права власності.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              І. О. Дундар 
 
                                                                                                                 Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                       М. М. Русинчук