Ухвала
 
08 грудня 2021 року
м. Київ
 
справа № 496/1900/17
провадження № 61-3805св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач),  
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Одеса»,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05 вересня 2017 року у складі судді Горяєва І. М. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2018 року у складі колегії суддів: Калараша А. А., Заїкіна А. П., Погорєлової С. О.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Одеса» (далі - ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса») про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до наказу директора TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса» від 30 квітня 2014 року № 102-п, з 01 травня 2014 року він працював у відповідача на посаді начальника групи інспекторів - кінологів. Згідно з наказом директора TOB «Міжнародний аеропорт «Одеса» від 28 грудня 2016 року № 333-п він був звільнений з роботи на підставі пункту 3 статті 36 КЗпП України у зв`язку із призовом на військову службу. Вважав своє звільнення з роботи незаконним, оскільки на час звільнення він проходив військову службу за контрактом під час дії особливого періоду, 
у зв`язку з чим на цей період відповідно до статті 119 КЗпП України за ним зберігається місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, де він працював до початку служби.
З огляду на викладене позивач просив:
визнати його звільнення з роботи незаконним та скасувати наказ директора ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» від 28 грудня 2016 року №333-п про звільнення ОСОБА_1 ;
поновити ОСОБА_1 на роботі у ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» на посаді начальника групи інспекторів-кінологів з дня звільнення, тобто з 28 грудня 2016 року;
стягнути з ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» та зобов`язати виплатити на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28 грудня 2016 року по день поновлення на роботі із розрахунку суми середнього заробітку відповідно до довідки про середню заробітну плату на момент звільнення;
зобов`язати відповідача внести до трудової книжки відомості про скасування запису про його звільнення з посади начальника групи інспекторів-кінологів за пункту 3 статті 36 КЗпП та здійснити запис про його поновлення на посаді;
допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 05 вересня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2018 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Аргументи учасників справи
У лютому 2021 року представник     ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
У травні 2021 року від ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» надійшов відзив на касаційну скаргу  ОСОБА_1 . Просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін.
Рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 15 квітня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду, відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 24 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження.
Короткий зміст заяви про затвердження мирової угоди
У серпні 2021 року до суду надійшла спільна заява ОСОБА_1 і ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі, яка підписана ОСОБА_1 , його представником та директором ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса». Разом із вказаною заявою до суду подано мирову угоду від 04 серпня 2021 року, яка укладена між ОСОБА_1 та ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса». Сторони у справі повідомляли, що наслідки укладання мирової угоди та закриття провадження у справі їм відомі та зрозумілі.
З метою перевірки наміру ОСОБА_1 укласти мирову із ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» відповідно до статті 408 ЦПК України та розуміння юридичних наслідків вчинення такої процесуальної дії, листом судді Верховного Суду від 
16 вересня 2021 року позивачу (особі, яка подала касаційну скаргу) запропоновано направити до суду відповідну заяву, засвідчену нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування.
У листопаді 2021 року до суду надійшла нотаріально засвідчена заява, у якій позивач підтверджує, що між ним і ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» укладено мирову угоду в цій справі. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що вказану угоду підписано ним особисто, усі її положення узгоджені ним, вони підлягають зміні лише за його згодою. Вказує, що зміст статей 206, 207, 256, 408 ЦПК України та юридичні наслідки вчинення вказаної процесуальної дії йому зрозумілі.
Позиція Верховного Суду
Предметом касаційного розгляду є спільна заява ОСОБА_1 і ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» про затвердження мирової угоди.
Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 і ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» про затвердження мирової угоди та дослідивши мирову угоду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її затвердження.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, що відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України передбачає у тому числі можливість для учасника справи розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до положень частин першої - четвертої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.
До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.
Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.
Згідно зі статтею 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.
Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом і має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».
У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.
Умови мирової угоди сторін у цій справі викладено в окремому документі від 
04 серпня 2021 року, який подано до Верховного Суду разом із спільною заявою ОСОБА_1 і ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» про затвердження мирової угоди від 04 серпня 2021 року на викладених в ній умовах.
Зі змісту поданої до суду мирової угоди встановлено, що вона укладена з метою врегулювання спору між сторонами, відповідає вимогам статті 207 ЦПК України.
Згідно зі статтею 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.
Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.
Згідно із частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, про що Верховний Суд роз`яснює сторонам.
З огляду на те, що мирова угода сторін відповідає вимогам статей 206 і 207 ЦК України, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 і ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса», затвердження мирової угоди між ними, визнання нечинними рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05 вересня 2017 року та постанови Апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2018 року та закриття провадження у справі.
При цьому можливість затвердження мирової угоди, в тексті якої, серед іншого, міститься умова про відмову позивача від позовних вимог, підтверджується практикою суду касаційної інстанції, зокрема: ухвалами Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 916/2597/19, від 24 лютого 2021 року у справі № 357/2624/18, ухвалі від 16 вересня 2021 року у справі № 920/915/19.
Керуючись статтями 207, 255, 260, 408 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Спільну заяву ОСОБА_1 і Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Одеса» про затвердження мирової угоди в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Одеса» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.
Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 і Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Одеса» у викладеній сторонами редакції:
 
«04.08.2021 року
 
МИРОВА УГОДА
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії 
НОМЕР_1 , виданий Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області 15.02.2007 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , (надалі - «Позивач», «Скаржник»), з однієї сторони,
 
та Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Одеса», Ідентифікаційний код юридичної особи 37947040, місцезнаходження юридичної особи: 65054, Одеська обл., місто Одеса, вул. Центральний аеропорт, будинок 2, (надалі -«Відповідач»), в особі директора Семенченка Володимира Віталійовича, що діє на підставі Статуту, з другої сторони, які є Сторонами по справі № 496/1900/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Одеса» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
 
уклали дійсну Мирову угоду про наступне:
 
1. Дійсна мирова угода укладається Сторонами відповідно до статті 207 ЦПК України з метою усунення за згодою Сторін виниклого спору, щодо поновлення Позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
2. Сторони констатують, що відповідно до наказу директора ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» № 102-п від 30.04.2014 року, з 01.05.2014 року ОСОБА_1 працював в ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса», на посаді начальника групи інспекторів - кінологів.
3. Сторони підтверджують, що наказом № 333-п від 28.12.2016 року ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади на підставі пункту 3 статті 36 Кодексу Законів про працю України, тобто у зв'язку із призовом на військову службу.
4. Сторони констатують, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Одеса» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
5. ОСОБА_1 відмовляється від позовних вимог про поновлення на роботі у ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» та стягнення грошових коштів з Відповідача за час вимушеного прогулу. Після закриття провадження у справі № 496/1900/17 повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
6. Сторони дійшли згоди, що ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» сплачує ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі сто п'ятдесят тисяч (сто п'ятдесят тисяч) гривень 00 коп., протягом 30 (тридцяти) календарних днів, з дня затвердження судом цієї Мирової угоди.
7. Сторони дійшли до згоди, що грошові кошти зазначені у п. 6 цієї Мирової угоди Відповідач перераховує на поточний рахунок Позивача, а саме: IBAN: НОМЕР_3 , банк одержувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, ЄДРПОУ одержувача 2742805153, одержувач ОСОБА_1., ІПН НОМЕР_2 , у строки визначені у п. 6 цієї Мирової угоди, однак не пізніше 10 (десяти) банківських днів, з дня опублікування Ухвали про затвердження цієї Мирової угоди у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
8. Сторони погодили, що усі податки та збори пов'язані з виплатою, вказаною у п. 6 цієї Мирової угоди сплачує ТОВ «Міжнародний аеропорт «Одеса» у відповідності до вимог чинного законодавства України.
9. Сторони дійшли згоди, що усі витрати понесені Сторонами при розгляді цієї справи, покладаються на Сторону яка понесла такі витрати, Сторони не заявляють один до одного вимог про відшкодування понесених судових або будь-яких інших витрат, в тому числі, але не виключно, на правову допомогу.
10. Сторони даної мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї Мирової угоди. 
11. Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї Мирової угоди - Наслідки затвердження цієї Мирової угоди Сторонам відомі.
12. Дія цієї Мирової угоди припиняється після повного остаточного виконання Сторонами своїх зобов'язань передбачених цією угодою.
13. Сторонам також роз'яснено, що у разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.
Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області 15.02.2007 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,
Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Одеса», Ідентифікаційний код юридичної особи 37947040, місцезнаходження юридичної особи: 65054, Одеська обл., місто Одеса, 
вул. Центральний аеропорт, будинок 2.
14. Наслідки закриття провадження по справі у зв'язку з укладанням мирової угоди, передбачені статтею 256 ЦПК України, нам роз'яснені та зрозумілі».
Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 05 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2018 року у справі № 496/1900/17 визнати нечинними.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний аеропорт «Одеса» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрити.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   В. І. Крат

Судді:                                                                             Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук