ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" листопада 2021 р.           Справа№ 910/13546/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Станіка С.Р. 
          Шаптали  Є.Ю. 

за участю секретаря судового засідання Рудь Н.В.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 04.11.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 (повний текст ухвали складено та підписано 27.08.2021)
у справі №910/13546/19 (суддя Стасюк С.В.)
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» 
про відстрочення виконання рішення у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський»
про стягнення 32 035 987,08 грн

В С Т А Н О В И В:

Зміст заяви про відстрочку виконання рішення суду та заперечень

21.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» (відповідач, боржник) звернулося до суду з заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі №910/13546/19 до 22.10.2021.
Заява, з урахуванням поданих скаржником письмових пояснень, обґрунтована наступними обставинами:
- основним видом діяльності відповідача є проектування та будівництво будівель та споруд промислового призначення, в основному у сфері енергетики. Зважаючи на специфіку робіт та монополізацію відповідних ринків, на яких функціонують замовники відповідача, контрагентами відповідача в основному є державні підприємства, а укладання договорів про закупівлю відбувається за результатами відповідних торгів; 
- основними замовниками відповідача є державні підприємства, а договори укладаються за результатами проведення процедур закупівель. Договори, які наразі виконуються відповідачем передбачають оплату його робіт лише після їх виконання та прийняття замовниками. Тобто отримання відповідачем передоплати протягом 2020-2021 року за його роботи не відбувалось та не відбувається. Така схема оплати зумовлює необхідність фінансування відповідачем виконання робіт за рахунок власних або позикових коштів;
- фінансова модель провадження відповідачем своєї господарської діяльності полягає у тому, що отриманню ним доходів передує фактичне власне інвестування у процес виконання робіт. А оплату (дохід) за виконані ним роботи відповідач отримує лише у випадку, якщо такі роботи прийнято замовником; 
- поточне фінансове становища відповідача на цей момент не дає можливості фінансувати виконання поточних витрат та спрямовувати кошти на виконання рішення. Залишки коштів на рахунках відповідача вказують на те, що фінансове становище відповідача є незадовільним і фінансових джерел для виконання рішення наразі немає;
- із аналізу фінансової звітності відповідача можна зробити висновок, що у першому кварталі 2021 року, у порівнянні із аналогічним періодом 2020 року, доходи відповідача знизились на 70,4%.;
- із аналізу квартальних та річних даних 2020 року можна зробити висновок, що майже 90% відсотків доходу відповідача за 2020 рік були отримані після І кварталу 2020 року. Аналогічна тенденція очікується і у 2021 році; 
- єдиним реальним джерелом для виконання рішення є дохід за договорами, котрі повинні бути виконані відповідачем на початку четвертого кварталу цього року, а реальне отримання такого доходу можливе лише у випадку забезпечення відповідачу можливості фінансування виконання таких робіт;
- надання відповідачу об`єктивної можливості в ході здійснення ним господарської діяльності отримати дохід, якого буде достатньо для реального та повного виконання рішення. Отримання такого доходу, про який детально описано вище, є єдиним можливим джерелом за рахунок якого можливо виконати рішення. Надання об`єктивної можливості здійснення відповідачем господарської діяльності полягає у відстроченні застосування до нього заходів із примусового виконання рішення, що є можливим у випадку відстрочення виконання рішення. Тобто йдеться про відвернення обставин, які роблять виконання рішення неможливим;
- необхідністю фінансуванням відповідачем трьох договорів за яким він аргументовано очікує отримати дохід у розміру, що дозволить повністю виконати рішення суду у даній справі.
12.08.2021 позивач (стягувач) подав до місцевого суду заперечення проти заяви про відстрочку виконання рішення, посилаючись на те, що боржником будь-які обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим відсутні, а поведінка боржника свідчить про відсутність наміру добровільно повертати кошти і намагання ухилитись від виконання рішення у справі  №910/13546/19.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі № 910/13546/19 відмовлено.
Ухвала місцевого суду господарського суду мотивована тим, що боржник при зверненні до суду з заявою про відстрочення виконання судового рішення не надав належних доказів, що доводять неможливість своєчасного виконання судового рішення та підтверджують наявність підстав для відстрочення його виконання.
Також місцевий суд зазначив, що скрутне фінансове становище чи невиконання контрагентами своїх зобов`язань перед боржником не є безумовними підставами для відстрочення виконання рішення суду. Долучені відповідачем до заяви докази не можуть підтверджувати обставини реальності виконання рішення суду у даній справі після закінчення терміну, на який відповідач просить відстрочити його виконання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що, на його думку, оскаржувана ухвала винесена при не з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції встановленим обставинам та порушенні норм процесуального права.
Скаржник зазначає, що місцевим судом при прийнятті оскаржуваної ухвали всупереч ст.86, 234, 236 не надано оцінки доказам відповідача та не мотивовано, чому доводи відповідача про неможливість виконання ним рішення є недостатніми для відстрочення його виконання.
Відповідач вказує, що неможливість виконання рішення обґрунтовувалась саме тим, що у відповідача немає коштів на рахунку, немає майна, на яке можливо звернути стягнення, динаміка руху грошових коштів відповідача має негативну тенденцію та сезонний характер, що робить виконання рішення неможливим на цей момент і створює ризики його невиконання. 
Всі ці обставини, за твердженням апелянта, є об`єктивними, так як підтверджуються відповідними письмовими доказами, які залишені судом першої інстанції без будь-якої оцінки.

Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу стягувач просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Позивач зазначив, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність виключних обставин, які б підтверджували наявність підстав для відстрочення виконання рішення. При цьому, як вказує позивач, з огляду на його складний фінансовий стан, відстрочення виконання рішення суду негативно вплине на діяльність і фінансово-економічне становище ПрАТ «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

У вересні 2021 року відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 у справі №910/13546/19, в якій просить скасувати вказану вище ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про відстрочення виконання судового рішення у справі №910/13546/19.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/13546/19 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., ОСОБА_1.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.08.2021, розгляд справи призначено на 12.10.2021.
04.10.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду (канцелярію суду) від Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу.
У зв`язку з звільненням судді ОСОБА_1 з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2021 у справі №910/13546/19 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 прийнято справу №910/13546/19 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 у визначеному складі суду, розгляд справи №910/13546/19 призначено на 04.11.2021.
У судове засідання 04.11.2021 з`явився представник позивача.
Представник апелянта у судове засідання 04.11.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, з огляду на наступне.
Так, копія ухвали Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 про відкриття провадження у справі №910/13546/19 надсилались Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» рекомендованим листом з повідомленням про вручення (0411635795476) на юридичну адресу боржника, вказану відповідачем в апеляційній скарзі на момент прийняття ухвали про відкриття провадження у справі №910/13546/19: 01024, м. Київ, пров. Виноградний, 1/11, оф. 46 та отримана уповноваженим представником відповідача 28.09.2021.
При цьому, копії ухвал Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 про дату наступного судового засідання, призначеного на 04.11.2021, надсилались Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» рекомендованим листом з повідомленням про вручення (0411635968478) на зазначену вище адресу боржника, а також рекомендованим листом з повідомленням про вручення (0411635968460) на зазначену в апеляційній скарзі адресу представника відповідача адвоката Тарасюка О.І.: 01024, м. Київ, вул. Шовковична, 42-44, офіс 7-Д., повернулись 04.11.2021 до апеляційного суду з відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою».
Відповідно до частин 3 та 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 Господарського процесуального кодексу України, за змістом частини 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.
Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
У Перехідних положеннях Господарського процесуального кодексу України, а саме у пункті 17 та підпункті 17.1 передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.
Згідно із положеннями частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є:
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3);
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4);
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).
Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, і які регулюють відносини між ними.
Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою «Вручити особисто», рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил надання послуг поштового зв`язку).
Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу (пункт 99 Правил надання послуг поштового зв`язку).
У відповідності до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку в разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах  99,  99-1,  99-2,  106  та  114  цих Правил, із зазначенням причини невручення.
Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно.
Проаналізувавши приписи статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, колегія суддів дійшла висновку, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що факт неотримання скаржником поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій (відкриття апеляційного провадження, призначення справи до розгляду) за належною адресою, яку сам же скаржник зазначив у апеляційній скарзі та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.
При цьому, за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.
Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2021 у справі №910/13546/19 була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 25.10.2021 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/100522409).
Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України»).
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм провадження.
Також, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України сторони, зокрема, мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії.
Повідомивши суду як засіб зв`язку адресу: 01024, м. Київ, пров. Виноградний, 1/11, оф. 46, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» мало вживати заходів, щоб дізнатися про стан провадження за його апеляційною скаргою, стан надходження поштових відправлень.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.08.2020 у справі №904/2584/19.
Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники сторін, що не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась.
Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасників судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
У судовому засіданні 04.11.2021 представник позивача надав суду свої пояснення по справі, в яких заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Встановлені обставини, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд  дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи №910/13546/19 та встановлено судом, рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2021, позов Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» про стягнення 32 035 987,08 грн. задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» 31  504  298, 10 грн. заборгованості, 531  688, 98 грн. 14% річних, 480  539, 81 грн. судового збору.
27.11.2020 видано наказ про примусове виконання рішення суду у справі №910/13546/19.
Як зазначалося вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» звернулося до суду з заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі №910/13546/19 до 22.10.2021.
Частиною першою статті 331 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Відповідно до частин 3, 4 та статті 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.
Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки чи розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.
Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Разом з тим, необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 ст. 6 Конвенції права (див. рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії», № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).
Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, «легітимні сподівання» на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація «потерпілій стороні» за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як «потерпілої сторони»; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.
Таким чином, на державу покладено позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява № 6962/02). За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява № 36575/02, ухвала від 07.10.2003).
Отже, питання про відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.
Узагальнені доводи заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» про відстрочення виконання рішення суду та апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач не має коштів на банківських рахунках, немає майна, на яке можливо звернути стягнення, динаміка руху грошових коштів відповідача має негативну тенденцію та сезонний характер, що робить виконання рішення неможливим на цей момент і створює ризики його невиконання.
Так, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що наведені заявником підстави для відстрочки виконання судового рішення, а саме скрутне фінансове становище чи невиконання контрагентами своїх зобов`язань не є тими винятковими (виключними) в розумінні приписів ст. 331 ГПК України обставинами, які істотно ускладнюють виконання судового рішення та давали б підстави для його відстрочення. Крім того, місцевим господарським судом було вірно зазначено, що долучені відповідачем до заяви докази не можуть підтверджувати обставини реальності виконання рішення суду у даній справі після закінчення терміну, на який відповідач просить відстрочити його виконання.
Також колегія суддів звертає увагу скаржника, що з моменту звернення до господарського суду (21.07.2021) із заявою про відстрочення виконання рішення суду від 22.10.2020 (на 3 місяці) пройшло більше 3 місяців, а з дня ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості - більше року. Тобто, на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції 3-місячний термін, на який скаржник просив відстрочити виконання рішення суду, минув. 
Отже, викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника, що оскаржувана ухвала винесена місцевим судом при не з`ясуванні обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції встановленим обставинам та порушенні норм процесуального права, не знайшли свого підтвердження та не спростовують обставин, на які послався місцевий суд як на підставу для відмови у задоволені заяви про відстрочення виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та дослідженню доказів, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскарженої ухвали суд апеляційної інстанції не вбачає.

Висновки апеляційного суду 

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції від 26.08.2021 прийнята у відповідності до норм закону, без порушення норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.
Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський» на ухвалу  Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 у справі №910/13546/19 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 у справі №910/13546/19 залишити без змін.
3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний холдинг «Шевченківський». 
4. Матеріали справи №910/13546/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

                                                Повний текст постанови підписано 22.11.2021

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                С.Р. Станік

                                                                                Є.Ю. Шаптала