Єдиний унікальний номер 219/4931/20 
Номер провадження 22-ц/804/930/21        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
02 листопада 2021 року                                            м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Канурної О.Д., 
суддів: Корчистої О.І., Космачевської Т.В. 
за участю секретаря судового засідання Гладуха О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року у цивільній справі № 219/4931/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», Артемівського управління по газопостачанню та газифікації про захист прав споживача (суддя першої інстанції Лапченко Оксана Миколаївна), -

                                 В С Т А Н О В И В:    

У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», Артемівського управління по газопостачанню та газифікації про захист прав споживача.
У червні 2020 року ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є споживачем природного газу. Між нею та ПАТ «Донецькоблгаз» Артемівське управління по газопостачанню та газифікації укладено договір постачання природного газу побутовим споживачам № 100009185 від 03 липня 2007 року.
Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року було затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період). 
Підпунктом 2 пункту 13 Положення було передбачено, що на період з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно) діють граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та місячних обсягів використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 03 березня 2015 року № 583, а саме: для індивідуального опалення або комплексно (індивідуальне опалення. приготування їжі та/або підігрів води): за обсяг, використаний до 200 куб, метрів природного газу на місяць (включно) 3,6 грн. за 1 куб. метр.; за обсяг, використаний понад 200 куб. метрів природного газу на місяць (включно) 7,188 грн. за 1 куб. метр.; граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів у період з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) встановлюються окремим рішенням Кабінету Міністрів України.
27 квітня 2016 року КМУ було прийнято Постанову № 315, якою було внесені суттєві та чисельні зміни до Положення, затвердженого Постановою КМУ №758.
Так, зміни, в тому числі, але не виключно, передбачали, що з 01 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 грн. за 1 куб. метр.
Слід зазначити, що у період з 31 березня 2017 року по 19 жовтня 2018 року Кабінетом Міністрів України не приймалися інші рішення (постанови), про затвердження іншої ціни на природний газ для побутових споживачів, ніж та, що була передбачена Постановою КМУ № 315 від 27 квітня 2016 року.
Таким чином, в період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року природний газ їй поставлявся зі ціною - 6,879 грн. за 1 куб. метр.
За вказаний період часу (46 місяців), позивачем сукупно було спожито 4245 куб. м. природного газу, в тому числі: в травні та червні 2016 року - 170 куб. м.; в липні та серпні 2016 року - 160 куб. м.; у вересні 2016 року та жовтні 2016 року - 155 куб. м.; в листопаді 2016 року - 180 куб. м.; з 26 по 31 листопада та в грудні 2016 року - 205 куб. м.; в січні та за 15 днів лютого 2017 року - 210 куб. м.; за 13 днів лютого 2017 року та в березні 2017 року - 170 куб. м.; в квітні, в травні 2017 року - 175 куб. м.; в червні та в липні 2017 року 110 куб. м.; в серпні та вересні 2017 року - 145 куб. м.; в жовтні та в листопаді 2017 року - 130 куб. м.; в грудні 2017 року - 130 куб. м.; в січні 2018 року - 150 куб. м.; в лютому 2018 року - 130 куб. м.; в березні, квітні та в травні 2018 року - 270 куб. м.; в червні та в липні 2018 року - 85 куб. м.; в серпні 2018 року - 115 куб. м.; у вересні та в жовтні 2018 року - 130 куб. м.; в листопаді та в грудні 2018 року - 280 куб. м.; в січні, лютому та березні 2019 року - 350 куб. м.; в квітні та травні 2019 року - 165 куб. м.; в червні та липні 2019 року - 95 куб. м.; в серпні та вересні 2019 року - 150 куб. м.; в жовтні та листопаді 2019 року - 160 куб. м.; в грудні 2019 року та в січні 2020 року - 160 куб. м.; в лютому 2020 року - 195 куб. м.
Тобто, за вказаний період позивачем щомісячно було спожито менше, ніж 200 куб. м. природного газу.
Вважаючи зміни до постанови КМУ № 758, внесені постановою КМУ № 315, згідно з якими з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) діяла гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 грн. за 1 куб. метр завищеними та економічно необґрунтованими, вона систематично та своєчасно сплачувала та продовжує сплачувати справедливу, економічно обґрунтовану ціну за природний газ, встановлену постановою КМУ № 758 для побутових споживачів за обсяг, використаний до 200 куб. метрів природного газу за місяць - у розмірі 3,60 грн. за 1 куб. метр.
За період з травня 2016 року по лютий 2020 року була сплачена сума 15318,00 грн., в повному обсязі за спожитий нею природний газ.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року по справі № 826/9665/16 за позовами Громадської організації «Тарифна Мобілізація», ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Постанова КМУ № 315 від 27 квітня 2016 року була визнана протиправною та нечинною з моменту її прийняття, тобто з 27 квітня 2016 року.
На сторінці 25 рішення суду від 04 березня 2019 року (абзац 2) зазначено, що суд вважає граничні роздрібні ціни на природний газ для споживачів на єдиному рівні 6879 грн. за 1000 куб.м., визначені Постановою КМУ № 315, економічно необгрунтованими. При цьому, позивач зауважує, що Постанова № 315 від 27 квітня 2016 року була визнана протиправною та нечинною повністю, а не лише в частині, що встановлювала граничну роздрібну ціну на газ.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року по справі № 826/9665/16 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року було залишено без змін.
В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц, зокрема, судом було зроблено висновок про те, що у разі відміни судом акту, яким встановлені тарифи на житлово-комунальні послуги, за зверненням споживача, їх виконавець (постачальник) повинен здійснити перерахунок.
Оскільки граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, встановлені в подальшому - з листопада 2018 року по квітень 2019 року в розмірі 7. 66968 – грн. за 1 куб. метр (постановою КМУ № 867 від 19 жовтня 2018 року) - та з жовтня 2019 року по лютий 2020 року в розмірі 6.0712433 грн., без урахування транспортування (постановою КМУ № 293 від 03 березня 2019 року), є також значно більшими за ціну, встановлену судом економічно необґрунтованою і завищеною (у період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року), вона здійснювала оплату за спожитий природний газ за період з листопада місяця 2018 року по лютий 2020 року, за ціною 3,60 грн. за 1 куб. метр, також на підставі постанови КМУ № 758 від 01 жовтня 2015 року.
24 лютого 2020 року НАК «Нафтогаз» України встановив оптову ціну газу на лютий місяць 2020 року, що була розрахована по новій методиці, згідно з постановою КМУ № 17 від 24 січня 2020 року, в подальшому оптову ціну на газ НАК «Нафтогаз України» буде визначати згідно фактичним біржовим торгам по середній ціні на Нідерландському хабі TTF на біржі Powernext|TTX, що відбувалися з 1 по 22 число поточного місяця та ціна на наступний місяць буде відома після 22 числа.
Однак природний газ, що споживають побутові споживачі в Україні, не закуповується на нідерландському хабі TTF на біржі Powernext|TTX, тому апріорі не може бути розрахований по зазначеній методиці.
Як відомо, об`єми власного газовидобування в Україні, цілком забезпечують газом всіх побутових споживачів - громадян України, тому вважає неконституційним та таким, що не відповідає її засадам, зазначена постанова КМУ № 17 від 24 січня 2020 року, відповідно до якої побутові споживачі природного газу в Україні (її громадяни), повинні сплачувати ціну, виходячи з оптової ціни на газ НАК «Нафтогаз Україна» визначеної на підставі фактичних біржових торгів (по середній ціні на Нідерландському хабі NNF  на біржі Powernext/EEX). 
З наведеного вище випливає, що державою належним чином не врегульоване питання захисту споживачів побутового газу.
Однак законодавство декларує, що права споживача вважаються порушеними, якщо ціна продукції (вартість послуги) визначена неналежним чином (ст. 21 Закону України Про захист прав споживачів»).
Не відповідний закону, тобто протиправний акт не породжує правових наслідків від моменту його прийняття, оскільки цивільні права та обов`язки виникають з дій, рішень, які відповідають законодавству (ст. 11 ЦПК України).
Листом від 31 березня 2020 року за № С-49/698, відповідач відмовив позивачу в задоволенні її вимог, викладених у заяві від 12 березня 2020року.
Відмова в задоволенні її вимог є не вмотивованою та безпідставною, оскільки відповідачем були зазначені всі нормативно-правові акти з встановлення цін на споживання побутового газу для населення, починаючи з 2006 року, не зважаючи на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року по справі № 826/9665/16, згідно з яким постанова КМУ № 315 від 27 квітня 2016 року визнана протиправною та нечинною з моменту її прийняття - з 27 квітня 2016 року і, яке набрало законної сили з 08 липня 2019 року.
Відповідач запропонував позивачу з`явитися у Артемівське УГГ ПАТ «Донецькоблгаз» для укладання договору по реструктуризації сплати боргу за спожитий газ, який було нараховано за економічно необґрунтованою, завищеною ціною і по розрахункам відповідача станом на 18 березня 2020 року складав 15830, 82 грн.
Позивач ОСОБА_1   просила суд першої інстанції відновити становище, яке існувало до порушення її права, як споживача побутового газу, тобто до ухвалення Постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок за спожитий нею побутовий газ за ціною 3,60 грн.  за 1 метр кубічний, встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року та зобов`язати відповідача здійснити нарахування за спожитий природній газ за наступні періоди його постачання, за економічно обґрунтованою, законодавчо встановленою ціною 3,60 грн. за 1 метр кубічний, встановленою Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року.
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідачів Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз», Артемівського управління по газопостачанню та газифікації відновити становище, яке існувало до порушення її права як споживача побутового газу, тобто до ухвалення Постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року, здійснення перерахунку за спожитий побутовий газ за ціною 3,60 грн. за 1 метр кубічний, встановленою Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 року; зобов`язання відповідачів здійснювати нарахування за спожитий природній газ за наступні періоди його постачання за економічно обґрунтованою, законодавчо встановленою ціною - 3,60 грн. за 1 метр кубічний, встановленою постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 року, відмовлено.
Із вказаним рішенням суду не погодилася позивач - ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що вважає, що зазначене рішення суду було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини справи не були з`ясовані повно та всебічно. 
Позивач ОСОБА_1 просить Донецький апеляційний суд рішення  Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року  скасувати; зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок за спожитий нею природний газ, за економічно обґрунтованою, законодавчо встановленою ціною 3,60 грн. за 1 метр кубічний, встановленою Постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01 жовтня 2015 року за період з 01 травня 2016 року по 01 листопада 2018 року та за наступні періоди його постачання. 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 25 лютого 2021 року апеляційну скаргу позивача було залишено без руху у зв`язку з тим, що апеляційна скарга не відповідала вимогам ст. 356 ЦПК України.
До Донецького апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга, яка відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та встановлено відповідачам по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.
Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження позивачем по справі отримана (том № 1, а.с. 231).
Копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційної скарги відповідачами по справі отримані (том № 1, а.с. 230,232). 
До Донецького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (том № 1, а.с. 233-234).
В судове засідання Донецького апеляційного суду 02.11.2021 року представник відповідача - Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» не з`явився, про час і міце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (том № 2, а.с. 37 - 38).
Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.  
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 є споживачем природного газу. Між нею та Артемівським управлінням по газопостачанню та газифікації ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» укладено Договір постачання природного газу побутовим споживачам № 100009185 від 03.07.2007 року у належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
12.03.2020 року позивач зверталася до відповідача з письмовими вимогами здійснити перерахунок за надані послуги, оскільки вважала, що у період з 01.05.2016 р. по 01.03.2020 р. відповідач застосовував тарифи, встановлені Постановою КМУ № 315 від 27 квітня 2016 року, яка була в подальшому визнана незаконною на підставі рішення суду.
31.03.2020 своїм листом відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку.
Матеріали справи свідчать, що нарахування позивачеві плати за надані послуги з постачання природного газу з травня 2016 року здійснювалось за тарифом 6,879 грн. за 1 куб.метр.
При нарахуванні плати за спожитий газ відповідач застосовував положення Постанови КМУ від 1 жовтня 2015 року № 758, відповідно до якої з 1 жовтня 2015 року діяли граничні роздрібні ціни на природний газ для побутових споживачів, диференційовані залежно від виду та обсягів використання природного газу, в розмірі, визначеному постановою НКРЕКП від 3 березня 2015 року № 583, а саме: для приготування їжі та/або підігріву води 7,188 грн. за 1 куб. метр; для індивідуального опалення або комплексного використання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води) - 7,188 грн. за 1 куб. метр, крім обсягів до 1200 куб. метрів, що використані за період з 1 жовтня 2015 року по 31 березня 2016 року (включно), за ціною 3,60 грн. за 1 куб. метр (пункт 13).
Постановою КМУ від 27 квітня 2016 року № 315 були внесені зміни до вищезазначеної Постанови, зокрема, пункт 13 викладено в новій редакції, якою передбачено, що з 1 травня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 грн. за 1 куб. метр.
Підставою позовних вимог ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку за спожитий природний газ є рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року, відповідно до яких граничні роздрібні ціни на природний газ для споживачів, встановлені на єдиному рівні 6879 грн. за 1000 кубічних метрів, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року, визнані економічно необґрунтованими.
Дійсно, рішенням Окружного адміністративного суду від 04 березня 2019 року була визнана протиправною та нечинною лише Постанова КМУ від 27.04.2016 р. № 315, якою вносились зміни до постанови КМУ від 01 жовтня 2015 року № 758 та яка втратили чинність з 01.10.2017 року на підставі Постанови № 187 від 22.03.2017 р. «Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», тобто визнана судом протиправною та нечинною Постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року поширювала свою дію у часі не пізніше ніж до 01 квітня 2017 року.
Відповідач при розрахунках плати за газ керувався зокрема пунктом 13 Положення, у який неодноразово вносилися зміни.
Так, постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», якою вносилися зміни в пункт 13 Положення, затвердженого постановою КМУ № 768 від 01.10.2015 року, було визначено, що з 01.05.2016 року по 31.03.2017 року (включно) діє гранична роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів у розмірі 6,879 грн. за 1 куб. метр та формула її розрахунку; ціна продажу природного газу Національною компанією «Нафтогаз України» постачальникам природного газу для потреб населення на рівні імпортного паритету в розмірі 4,942 за 1 метр кубічний.
Вказана постанова КМУ № 315 від 27.04.2016 року набула чинності 30 квітня 2016 року та втратила чинність 01 листопада 2018 року у зв`язку з прийняттям постанови КМУ № 867 від 19.10.2018 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», а також втратила чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 р. № 758 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2019 року у справі № 826/9665/16, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року, яке набрало законної сили 08.07.2019 року, визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» з моменту її прийняття, а саме з 27.04.2016 року.
Однак Постановою Верховного Суду від 25 червня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2019 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року по справі № 826/9665/16 за позовом ОСОБА_2 , ГО «Тарифна мобілізація» до Кабінету Міністрів України, треті особи: ПАТ «НАК «Нафтогаз України», ПАТ «Укргазвидобування», ОСОБА_3 , Міністерство економічного розвитку та торгівлі України, ОСОБА_4 про визнання протиправною (незаконною) постанови Кабінету Міністрів України № 315 від 27 квітня 2016 року скасовані, а справа направлена за новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.
Скасовуючи зазначені рішення Верховний Суд, зокрема, зазначив таке: «Частиною другою статті 265 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення судом першої інстанції рішення визначалося, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Незважаючи на такі приписи законодавства, суд першої інстанції з яким погодився і суд апеляційної інстанції ухвалив рішення про визнання протиправною та нечинною спірну постанову з моменту її прийняття, а не з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Вказаний висновок судами обґрунтовано необхідністю забезпечення належного захисту прав позивачів. Разом з цим, як зазначалося вище суди не встановили з якого моменту та у зв`язку із чим порушено права позивачів, а тому такі висновки судів є передчасними та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного процесуального законодавства.
Разом з тим, постанови КМУ, якими встановлювались граничні ціни на природний газ з квітня 2017 року, в судовому порядку не визнавались нечинними, а тому роздрібні ціни на природній газ, які ними визначались, були дійсними на період, зазначений у цих нормативно-правових актах.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що 08.07.2019 року Шостий апеляційний адміністративний суд залишив в силі рішення колегії суддів Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/9665/16, відповідно до якого постанова Кабінету Міністрів України № 315 від 27.04.2016 року визнана протиправною і недійсною. Оскільки основним аргументом для суду стала необґрунтованість та незаконність тарифів на газ, то ціна на газ, що діяла 2,5 роки згідно постанови КМУ № 315, визнана незаконною, є безпідставними, виходячи з наступного.
Взаємовідносини між постачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 2494 від 30.09.2015 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/2782, Правилами постачання природного газу (далі - Правила), затвердженими Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та іншими нормативно-правовими актами України.
Постановою Верховного Суду від 25.07.2020 року рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року у справі № 826/9665/16  були скасовані, а справа направлена на новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва.
Рішенням  Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року у адміністративній справі № 826/9665/16 за позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною постанови, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: - ОСОБА_3 ;  ОСОБА_4 ; треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;  Міністерство економіки України; - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»;  Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування»; Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Івано-Франківськгаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Хмельницкгаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут»;  Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз Збут», у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною (незаконною) постанови № 315 від 27 квітня 2016 року відмовлено.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона з об`єктивних причин  не мала змоги довідатись про скасування зазначених рішень судів першої та апеляційної інстанцій до закриття підготовчого судового засідання, її права на доступ до правосуддя – права на судовий захист, як конституційної гарантії забезпечення  захисту прав та свобод, вважає порушеним, є безпідставними, виходячи з наступного.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як вбачається із частини 5 вказаної вище статті, жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Позивачка ОСОБА_1 скористалася своїм правом і звернулася до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як вбачається із пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст.. 22 Конституції закріплені в ній права і свободи людини й громадянина не є вичерпними.
Згідно частини 1 статті 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Позивачка ОСОБА_1 скористалась своїм правом і оскаржила рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року в апеляційному порядку.
Незгода позивачки ОСОБА_1 з рішенням суду не є порушенням її права на доступ до правосуддя.  
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що граничні роздрібні ціни на природний газ, встановлені в подальшому – з листопада 2018 року по квітень 2019 року в розмірі 7,66968 грн. за 1 куб.метр (постановою КМУ № 867 від 19.10.2018 року); з жовтня 2019 по лютий 2020 року в розмірі 6,0712433 грн., без урахування транспортування (постановою КМУ № 293 від 03.03.2019 року), які є також значно більшими за ціну, встановлену судом економічно необґрунтованою і завищеною (у період з 01.05.2016 року по 01.11.2018 року), також є економічно необґрунтованими та завищеними, є безпідставними, виходячи з наступного.
Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.   
На виконання Закону України «Про ринок природного газу» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) постановою від 07.10.2019 року № 2080 «Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП» були внесені зміни до Кодексу газорозподільних систем (Постанова НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 р. із змінами і доповненнями), Типового договору розподілу природного газу (Постанова НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 р. із змінами). Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу (Постанова НКРЕКП № 236 від 25.02.2016 р. із змінами).
Враховуючи зміни, які внесені у відповідні Постанови НКРЕКП, кожен побутовий споживач з січня 2020 року буде сплачувати за постачання природного газу та за послуги розподілу газу за окремими квитанціями. Тариф на розподіл завжди був складовою вартості природного газу, але з січня 2020 року сплачується окремим рахунком.
Відповідно до пунктів 1,2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем:
Розрахунки споживача за послуги розподілу природного газу, що надається ПАТ «Донецькоблгаз» за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівними частками протягом календарного року.
Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.
Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік. Для розрахунку річної замовленої потужності на 2020 рік газовим роком вважається період з 01.10.2018 р. по 30.09.2019 р.
Відповідно до абзацу другого пункту 6.6 розділу VI Типового договору розподілу природного газу: «Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ».
Відповідно до абзацу четвертого пункту 6.7 розділу VI Типового договору розподілу природного газу: «У разі несплати поточних платежів Оператор ГРМ має право у порядку, визначеному цим Договором, припинити або обмежити розподіл (споживання) природного газу на об`єкт Споживача до повного погашення заборгованості».
Відповідно до Постанови НКРЕКП від 24.12.2019 року № 3019 «Про встановлення тарифу па послуги розподілу природного газу для ПАТ «ДОНЕЦЬКОБЛГАЗ» встановлені наступні розміри тарифу:
на період з 01 січня по 30 червня 2020 року включно - у розмірі 0,84 грн. за 1 м3 газу (з ПДВ);
на період з 01 липня 2020 року - у розмірі 0,90 грн. за 1 м3 газу (з ПДВ).
Згідно з викладеним, місячний платіж на послуги розподілу природного газу з 01.01.2020 до 01.07.2020 року для заявника за о/р № 100009185 складає 72,87 грн. (1041 (річна замовлена потужність)/12 місяців х 0,84 грн. (тариф на розподіл).
Позивачка приєдналася до Типового договору розподілу природного газу. Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.
Фактом приєднання побутового споживача гр. ОСОБА_1 до умов Типового договору розподілу природного газу (акцептування договору) є її дії, які засвідчують її бажання укласти цей Договір, зокрема, здійснення споживання природного газу на об`єкті нерухомості у належній їй квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить оплата за спожитий природній газ, що документально підтверджено особовим рахунком абонента.
Згідно ч. 3 п. 5.2 Договору розподілу природного газу, для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку споживача.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки зводяться до переоцінки обставин справи і не впливають на правильність ухваленого судом першої інстанції рішення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року і задоволення апеляційної скарги   немає.
Керуючись ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2021 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст судового рішення складений 04 листопада 2021 року

Суддя                                                О.Д.Канурна