УХВАЛА

30 листопада 2021 року 
м. Київ

Справа №  923/765/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Губенко Н.М., 

за участю секретаря судового засідання Калітінського М.Ю., 

представників учасників справи: 
від позивача: Лисенко В.О.,
від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Херсонської області
у складі судді Нікітенко С. В.
від 15.04.2021
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду 
у складі колегії суддів: Філінюк І.Г., Бєляновський В.В., Богатир К.В.
від 13.07.2021

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Приватного підприємства "Херсонтеплогенерація"

про стягнення 1 171 441, 66 грн,    
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Позивач, Скаржник) звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства «Херсонтеплогенерація» (далі - Відповідач) заборгованості у розмірі 1171441,66 грн, з якої: 441811,78 грн - пеня, 528622,75 грн - сума інфляційних втрат та 201007,13 грн - 3% річних. 
2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов`язань з своєчасної оплати поставленого природного газу за договором купівлі-продажу природного газу № 1206/1718-ТЕ-33 від 01.09.2017 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3. Рішенням Господарського суду Херсонської області від 15.04.2021, яке залишено без змін постановою Південно-західний апеляційного господарського суду від 13.07.2021  позов задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача суму пені у розмірі 44181,18 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 528622,75 грн, суму 3% річних у розмірі 201007,13 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
4. Судові рішення мотивовані тим, що Позивачем доведено факт неналежного виконання Відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу № 1206/1718-ТЕ-33 від 01.09.2017 року в частині повної та своєчасної оплати за поставлений газ, водночас судами перевірено ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання зобов`язань, з огляду на наявні обставини фінансового стану Відповідача, враховуючи баланс інтересів обох сторін, а також всі фактичні обставини справи та обставини не надання Позивачем доказів завдання йому додаткових збитків внаслідок порушення Відповідачем грошових зобов`язань, зменшено розмір пені до 10%, що становить 44 181,18 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи
5. Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить Суд судові рішення попередніх інстанцій в частині відмови в стягненні пені скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
6. Підставами касаційного оскарження судового рішення Скаржник відповідно до частини другої статті 287 ГПК України визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій застосували статтю 551 Цивільного кодексу України та статтю 233 Господарського кодексу України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04.05.2018 у справі №908/1453/14 та від 04.02.2020 у справі №918/116/19. 
7. Відповідач відзив на касаційну скаргу в установлений Судом строк не подав.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
8. 01 вересня 2017 року між Позивачем (надалі - Постачальник) і Відповідачем (надалі - Споживач) був укладений договір № 1206/1718-ТЕ-33 постачання природного газу (надалі - Договір), відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.
9. Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
10. Умовами Договору встановлено, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно п. 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 16,4% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (п. 8.2. Договору).
11. Належне виконання зобов`язань за Договором підтверджується актами приймання-передачі природного газу за  період з жовтня 2017 року по грудень 2017 року та з січня 2018 року по березень 2018 року.
12. Факт прострочення Відповідачем розрахунків за Договором, підтверджується довідкою по операціях за Договором та сальдо по підприємству. 
13. Оскільки Відповідачем було порушено строки проведення розрахунків за поставлений Позивачем газ за Договором, Позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні втрати.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
14. Цивільний кодекс України
Стаття 11 частина 1, пункт 1 частини 2, частина 3
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Стаття 202 частина 1
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 509 частини 1, 2
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Стаття 526. Загальні умови виконання зобов`язання
1. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530. Строк (термін) виконання зобов`язання
1. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 551. Предмет неустойки
3. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Стаття 611. Правові наслідки порушення зобов`язання
1.   У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Стаття 612. Прострочення боржника
1. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Стаття 712. Договір поставки
1.      За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
15.         Господарський кодекс України (далі - ГК України)
Стаття 230. Штрафні санкції
1.   Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Стаття 233. Зменшення розміру штрафних санкцій
1. У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
2. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
16.      Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України)
Стаття 86. Оцінка доказів
1. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Стаття 300 частини 1, 2
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
17.  Суд виходить з того, що право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 910/4647/18).
18. Згідно з частиною шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
19.  Водночас під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19,  пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №922/2383/16; пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №696/1693/15-ц).
20. Таким чином, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі недостатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з подібними правовідносинами у справі, що переглядається.
21. Як зазначалось Судом вище, касаційну скаргу мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права, а саме: статтю 551 Цивільного кодексу України та статтю 233 Господарського кодексу України без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 04.05.2018 у справі №908/1453/14 та від 04.02.2020 у справі №918/116/19
22. Суд зазначає, що відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду викладених, зокрема, у постановах від 27.03.2018 у справі №910/17999/16, від 25.04.2018 у справі №925/3/17, від 16.05.2018 у справі №910/24257/16, подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.
23. Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій застосували норми матеріального права (статтю 551 Цивільного кодексу України та статтю 233 Господарського кодексу України) без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 відхиляються, оскільки висновки судів про задоволення клопотання про зменшення розміру пені (до 10%) у цій справі № 923/765/19 не суперечать висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 04.05.2018 у справі    № 908/1453/14 про відмову у задоволенні клопотання боржника про зменшення розміру стягуваної пені, адже зменшення розміру пені є правом суду і було реалізоване ним у конкретному випадку за наслідками оцінки конкретних обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.
24. Так, у постанові від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо відмови відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру нарахованої у зв`язку з простроченням оплати за спожиту фактичну електричну енергію пені до 90 %. При цьому, окрім іншого, суд касаційної інстанції виходив сукупно із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, зокрема, з критичного фінансово - господарського стану позивача та обставин наявності в останнього заборгованості по заробітній платі,  податкового боргу, зменшення прибутку підприємства, відсутності коштів на банківських рахунках, існування дебіторської заборгованості перед постачальниками товарів та послуг. 
25. Проте у справі, що розглядається, судом першої інстанції задовольняючи клопотання Відповідача про зменшення розміру пені на 90% взято до уваги, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану та господарської діяльності Позивача, докази настання негативних наслідків та понесення Позивачем збитків саме в результаті порушення (невиконання) Відповідачем умов Договору. Крім того, судами враховано, що природний газ використовується Відповідачем для виробництва теплової енергії, а споживачами послуг з теплопостачання є населення, бюджетні установи та госпрозрахункові організації. ПП "Херсонтеплогенерація" є соціально орієнтованим підприємством м.Херсона, яке забезпечує централізоване теплопостачання населення, підприємств і установ бюджетної сфери в місті Херсоні. Так, стягнення штрафних санкцій не є основним доходом Позивача і не може впливати на його господарську діяльність. В межах розгляду даної справи Позивачем вже було застосовано до Відповідача таку міру відповідальності, як стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань, що в певній мірі компенсує збитки Позивача.
26. Отже, наведена Скаржником у касаційній скарзі постанова Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 хоча і була прийнята за матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, схожого з тим, що має місце у справі № 923/765/19, але за іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у ній доказів), тобто зазначена справа № 908/1453/14 і ця справа є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність правовідносин у них.
27. У кожній із зазначених справ судами досліджувались різні за змістом докази, які подавались сторонами, та на підставі встановлених судами різних за змістом обставин приймалися відповідні судові рішення, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин, оскільки під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.
28. З цих же підстав Судом відхиляються посилання Скаржника і на постанову Верховного Суду від  04.02.2020 у справі № 918/116/19, оскільки рішення щодо зменшення пені господарськими судами ухвалювались, виходячи із конкретних обставин справи, з урахуванням відповідних аргументів сторін.
29. У справі № 918/116/19 розглянувши та врахувавши фактичні обставини відповідної справи Верховний Суд вказав, що судами попередніх інстанцій, в даному випадку, обґрунтовано зменшено розмір заявленої до стягнення пені на 50%, враховуючи, що зменшення розміру штрафних санкцій на 99% нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги.
30. Таким чином, наведені Скаржником у касаційній скарзі постанови Верховного Суду були прийняті за іншого матеріально-правового та процесуально-правового регулювання спірних правовідносин, а також іншого предмета та підстав заявлених позовних вимог та іншої фактично-доказової бази (обставин справи та зібраних у ній доказів) ніж у цій справі.
31. З огляду на викладене, касаційне провадження, яке відкрите з підстави передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.
32. Суд вважає необґрунтованим посилання Скаржника на те, що питання про порядок та підстави для зменшення судами пені має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з аналогічних спорів, беручи до уваги сформовану сталу практику Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у спорах про стягнення заборгованості з комунальних підприємств за поставлений природний газ (у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі   № 902/484/19, від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 23.10.2019 у справі   № 917/943/18, від 29.10.2019 у справі № 904/5405/18, від 30.09.2019 у справі  № 905/1742/18, від 03.10.2019 у справі № 904/4285/18, від 10.10.2019 у справі  № 909/636/16, від 05.08.2019 у справі № 916/2292/18, від 03.07.2019 у справі  № 914/1517/18, від 03.05.2018 у справі  № 910/23417/16 з урахуванням фактичних обставин у кожній справі). 
33. В силу принципів диспозитивності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, Верховний Суд переглядає справу в межах усіх доводів касаційної скарги, та з урахуванням установлених у справі конкретних обставин,  не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. Перевірка відповідних доводів (аргументів) касаційної скарги перебуває поза визначеними статтею 300 ГПК України межами розгляду справи судом касаційної інстанції, враховуючи те, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
34. З огляду на викладене, касаційне провадження, яке відкрите з підстави передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини 1 статті 296 ГПК України.
Судові витрати
35. За змістом статей 129, 130 Господарського процесуального кодексу України покладення судових витрат на ту чи іншу сторону або компенсація таких витрат здійснюється у випадках розгляду справи по суті або у разі визнання позову, закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду (при цьому закриття провадження у справі є процесуальною дією, відмінною від закриття касаційного провадження). З огляду на те, що касаційне провадження у справі закривається, судові витрати (судовий збір) у цій справі розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ: 

1. Закрити касаційне провадження у справі  за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Херсонської області від 15.04.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 у справі №923/765/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                               Г. Вронська

Судді                                                                                                         С. Бакуліна

                                                                                                                  Н. Губенко