П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/6181/21 	
                                                                                                                                       Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В.В.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса
                                                                                                             Повний текст судового рішення складений 22.06.2021р.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Градовського Ю.М., Яковлева О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

15.04.2021р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду  з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо призначення йому розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 52%, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді та визначення стажу на посаді судді - 23 роки 5 місяців; зобов`язання здійснити йому перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60%, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Одеського апеляційного суду №06-21/258/2020 від 10.03.2020 року без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18 лютого 2020 року; визнання протиправними дій щодо прийняття рішення про невиплату йому довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 412580,92грн. за період з 18.02.2020 року по 30.09.2020 року та включення невиплаченої суми довічного грошового утриманця судді у відставці до реєстру судових рішень; зобов`язання здійснити виплату йому довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 412580,92грн. та перерахувати на його банківський рахунок; допустити негайне виконання рішення суду в частині здійснення виплати йому пенсії за вислугу років за один місяць; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №1513-VІІІ у зв`язку з поданням заяви про відставку, його було звільнено з посади судді апеляційного суду Одеської області та він перебуває на обліку у відповідача як суддя у відставці та отримує довічне грошове утримання. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04.01.2017 року (справа №520/15645/16-а) встановлено, що стаж позивача на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 25 років 01 місяць 02 дні. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі №420/4590/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеський області щодо прийняття рішення №110 від 17.03.2020 року про відмову позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду №06-21/258/2020 від 10.03.2020 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеський області здійснити позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду №06-21/258/2020 від 10.03.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18 лютого 2020 року. При цьому, на виконання рішення Одеського окружного суду від 17 серпня 2020 року відповідачем був протиправно зроблений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зі стажем 23 роки 5 місяців, що становить 52%. На підставі рішення Одеського окружного суду від 17 серпня 2020 року виплату нового розміру довічного грошового утримання судді у відставці здійснено, починаючи із жовтня 2020 року. Доплату в сумі 412580,92 грн. за період з 18.02.2020 р. по 30.09.2020 р. включено до реєстру судових рішень.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року позов задоволений з підстав неналежного виконання відповідачем  судових рішень щодо нарахування та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав  апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції. з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позовних вимог.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що під час прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції не було враховано, що доплату в сумі 412580,92грн. за період з 18.02.2020 року по 30.09.2020 року включено до реєстру судових рішень, а виплата коштів на виконання рішень суду здійснюється в межах  бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат. При цьому, відсутні законні підстави для перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60%, оскільки пенсійний орган враховує для такого перерахунку 23 років 5 місяців стажу судді. Також, заперечує щодо задоволення вимог про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, з огляду на їх передчасність.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №1513-VІІІ у зв`язку з поданням заяви про відставку ОСОБА_1 було звільнено з посади судді апеляційного суду Одеської області.
Відповідно до подання апеляційного суду Одеської області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи позивача (судді), який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 25 років 01 місяць 02 дні. /а.с.73/
Постановою Київського районного суду м. Одеси від 04.01.2017 року у справі №520/15645/16-а, визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси щодо порушення строків розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.09.2016 року про призначення довічного грошового утримання судді у відставці та порушення строків направлення повідомлення про призначення щомісячного довічного грошового утримання, передбачені Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року №200/14891 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України». Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси щодо призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 довічного грошового утримання в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, виходячи з розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р„ №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), починаючи з 01.10.2016 року.
10 березня 2020 року ОСОБА_1 . Одеським апеляційним судом видано довідку №06-21/258/2020 «Про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці».
16.03.2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, разом із якою надав оригінал довідки №06-21/258/2020.
За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 від 16.03.2020 року №2846, відповідачем 17.03.2020 прийнято рішення №110 «Про відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яким відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання позивача.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 року по справі №420/4590/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеський області щодо прийняття рішення №110 від 17.03.2020 року про відмову ОСОБА_1 в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду №06-21/258/2020 від 10.03.2020 року. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.03.2020 року №110. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеський області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського апеляційного суду №06-21/258/2020 від 10.03.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18 лютого 2020 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На звернення позивача стосовно виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 року по справі №420/4590/20, ГУ ПФУ в Одеській області листом від 12.03.2021 року №3563-3166/С-02/8-1500/21 повідомило, що Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч.4 ст.142 Закону). Вказано, що стаж позивача на посаді судді - 23 роки 5 місяців, що становить 52%. На зазначеній підставі на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 по справі №420/4590/20 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Одеського апеляційного суду України від 10.03.2020 №06-21/258/2020, починаючи з 18.02.2020 року. Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці обчислено, виходячи з розрахунку 52% суддівської винагороди. Доплату в сумі 412580,92 грн. за період з 18.02.2020 по 30.09.2020 включено до реєстру судових рішень. /а.с.9-10/
Вважаючи протиправним вказане рішення ГУ ПФУ в Одеській області позивач звернувся з даним позовом до суду.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що обставини щодо стажу роботи ОСОБА_1 як судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, який складає 25 років 01 місяць 02 дні, встановлені постановою Київського районного суду м.Одеси від 04.01.2017 року у справі № 520/15645/16-а.
Відтак, з урахуванням приписів ч.3 ст.142 та п.34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача за стаж роботи  25 років 01 місяць 02 дні має складати 60% (за кожен повний рік стажу понад 20 років (5 років) позивачу повинно бути нараховано додатково по 2% (тобто 10%)) , а не 52% як протиправно визначив відповідач.
Також, судом першої інстанції було враховано, що на час здійснення перерахунку ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.08.2020 по справі №420/4590/20, а саме 21.09.2020 року, постанова Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року, якою було затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, втратила чинність. Таким чином, суд зробив висновок, що у відповідача не було законних підстав для включення даної заборгованості до реєстру рішень на підставі вже нечинного Порядку №649 та жодних доказів щодо відсутності у пенсійного органу відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів для здійснення виплати, нарахованої на виконання рішення суду, відповідачем до суду не було надано.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII (далі - Закон № 1402).
Згідно з п.п.8, 11 ч.5 ст.48 Закону №1402-VIII, незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, а також правом судді на відставку.
Відповідно до ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII, базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Порядок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці врегульовано ст.142 Закону №1402-VIII 
За положеннями частини третьої статті 142 Закону України №1402-VІІІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. 
Разом з тим, Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону №1402-VIII передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить для судді апеляційного суду: з 1 січня 2017 року - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; з 1 січня 2018 року - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; з 1 січня 2019 року - 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; з 1 січня 2020 року - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування» від 16.10.2019 року №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019 року, виключено п. 22, 23    Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів.
Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.
Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. 
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, стаж роботи ОСОБА_1 як судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 25 років 01 місяць 02 дні, що підтверджується поданням апеляційного суду Одеської області про встановлення останньому довічного грошового утримання судді у відставці та встановлено постановою Київського районного суду м.Одеси від 04.01.2017 року у справі №520/15645/16-а.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З урахуванням наведеного та приписів ч.3 ст.142 та п.34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність законних підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача судді у відставці у розмірі 60%, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача за стаж роботи  25 років 01 місяць 02 дні має складати 60% (за кожен повний рік стажу понад 20 років (5 років) позивачу повинен бути нарахований додатково по 2% (тобто 10%)), а не 52%, як протиправно визначено відповідачем.
Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі № 1-8/2016, було визнано неконституційними норми частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року N 213-VIII; та абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п`ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року N 2453-VI у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року N 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року N 911-VIII, якими було обмежено довічне грошове утримання суддів у відставці максимальним розміром.
Відтак, колегія суддів також, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимого про здійснення перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 60%, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Одеського апеляційного суду № 06-21/258/2020 від 10.03.2020 року без обмеження граничного розміру та урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 18 лютого 2020 року.
Відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2020 року по справі №420/4590/20, відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу, однак доплату, розраховану пенсійним органом в сумі 412580,92грн. за період з 18.02.2020р. по 30.09.2020р. відповідачем було включено до реєстру судових рішень. /а.с.131/
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Частинам 2,3 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року затверджений Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (пункт 1 постанови). Також пунктом 2 Постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року встановлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.
Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 року у справі №640/5248/19 відмовлено у задоволенні апеляційних скарг Кабінету Міністрів України та Пенсійного Фонду України; рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 року змінене, а саме, пункт 2 резолютивної частини викладений у наступній редакції: «Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду».
При цьому, жодних доказів щодо відсутності у пенсійного органу відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів для здійснення виплати, нарахованої на виконання рішення суду відповідачем до суду не надано.
Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005 зазначив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату відповідних надбавок, вносячи про це відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними (п. 23 рішення).
У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо відсутності бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, а отже доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити  виплату позивачеві довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 412580,92грн, оскільки фактично відмовляючи позивачу у виплаті заборгованості по виплаті пенсії за період з 18.02.2020 р. по 30.09.2020 р. за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії (довічного грошового утримання), що, також, вірно було встановлено судом першої інстанції.
Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст. 370 КАС України).
З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
В рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Оскільки, відповідач протягом тривалого часу не виконує належним чином судові рішення про нарахування та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції  про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -          

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року залишити без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.