ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року
м. Харків

справа № 638/9718/20
провадження № 22-ц/818/5559/21

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
учасники справи:
позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі»,
відповідач:  ОСОБА_1 

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою представника  ОСОБА_1 – ОСОБА_2 
на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 травня 2021 року у складі судді Семіряд І.В.,-
в с т а н о в и в:
У липні 2020 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі за текстом – КП «ХТМ») завернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому, з урахуванням уточнень від 06.11.2020, просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.11.2017 по 30.06.2019 у сумі 39392 грн. 80 коп., інфляційні втрати у сумі 2813,42 грн, три відсотки річних – 1677,81 грн, сплачену суму судового збору у розмірі 2102 грн, а всього 6593 грн 23 коп. 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 травня 2021 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.11.2017 по 30.06.2019 у сумі 39392 грн. 80 коп., інфляційні втрати у сумі 2813,42 грн., три відсотки річних – 1677,81 грн, сплачену суму судового збору у розмірі 2102 грн, а всього 6593 грн. 23 коп. 
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 , посилаючись на те, що судом застосовано нормативний акт, який  не підлягає застосуванню, просить скасувати рішення першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
        Зазначає, що суд посилався на порядок відключення споживачів від системи централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 № 169, що набув чинності 17.09.2019 року. Проте, період, за який нібито виникла заборгованість становить 01.11.2017 року по 30.06.2019 року, а відключення квартири відповідача від теплопостачання та водопостачання фактично не відбулося, оскільки квартира не була підключена до теплопостачання та водопостачання, про що свідчать Акти обстеження системи тепло споживання об`єкта від 13 грудня 2019 року, в якому зазначено, що раніше встановлені пломби на запорних вентелях, які перекривали подання теплоенергії до квартири в цілісності, що підтверджує той факт, що запорні вентелі не порушувались. Крім того, у вказаному акті зазначено, що на тепловому вводі в кв. АДРЕСА_1 встановлений прилад обліку теплової енергії, який прийнятий на комерційний облік.
       Вказує, що позивачем не надано доказів фактичного отримання тепла в квартирі відповідача, судом було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про допит свідка, проігноровані докази на підтвердження того, що послуги з теплопостачання та водопостачання відповідачу фактично не надавались, що призвело до неповного з`ясування обставин, що мають значення у справі.
       Також, судом не вірно застосована судова практика, а саме – постанова Великої палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, адже Верховний Суд наголошує, що обов`язок з оплати комунальних послуг виникає виключно у разі фактичного отримання послуг. Факт неотримання послуг з теплопостачання підтверджується тим, що запорні вентилі були опломбовані, пломби були в цілісності і тепло до квартири не поступало.
       Крім того, представник відповідача зазначає, що текст третього абзацу судового рішення у паперовій формі відрізняється від тексту викладеного в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а саме – в Єдиному реєстрі судових рішень в третьому абзаці зазначено: «Балансоутримувач будинку надав лист про відключення деяких споживачів будинку від джерела теплової енергії, проте квартири АДРЕСА_2 надав лист з реєстром квартир, які підключені до джерела теплопостачання. Квартира відповідача буда включена в даний реєстр. У зв`язку з чим представник позивача просить задовольнити позов.» А в паперовій формі судового рішення в третьому абзаці зазначено: «Балансоутримувач будинку надав лист про відключення деяких споживачів будинку від джерела теплової енергії, проте квартири АДРЕСА_2 надав лист з реєстром квартир, які підключені до джерела теплопостачання. Квартира відповідача буда включена в даний реєстр. У зв`язку з чим представник позивача просить задовольнити позов».
       Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної  скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2  не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. 
Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
       Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відключення її квартири, розташованої в багатоквартирному будинку, від теплопостачання здійснено у передбаченому законом порядку. Зазначив, що відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги, пославшись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі №751/3840/15-ц.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи відповідає.
       Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що до 18.07.2019  ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_2 . З 18.07.2019 власником вказаної квартири є ОСОБА_3 . В квартирі відсутні зареєстровані особи (а.с. 9, 25).
З актів №173/16443 від 17.11.2017, №173/21271 від 19.10.2018 убачається, що на підставі розпорядження міськради здійснено підключення опалення за заявою балансоутримувача ВАТ «Житлобуд» будинку 17, розташованого за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 40, 41).
       Актом обстеження системи теплопостачання житлового приміщення від 05.12.2017 встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 здійснено опломбування вентеля гарячої води, на вентель встановлена пломба, гаряча вода в картиру не поступає. Споживач попереджений про відповідальність за зберігання пломби та самовільний зрив пломби, а також доступ до пломби для перевірки (а.с. 26).
       Актом обстеження системи тепло споживання об`єкта від 13.12.2019, у присутності власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3 встановлено, що раніше встановлені пломби в кількості 2 шт. – в цілості, на тепловому вводі в кВ. 59 встановлений прилад обліку теплової енергії , який прийнятий на комерційний облік в КП «ХТМ» (а.с. 27).
       Нарахування плати відповідачу за відпущену теплову енергію проводилося за затвердженими в установленому порядку тарифами, нарахована позивачем заборгованість за період часу з 01.11.2017 по 30.06.2019 складає 39392,80 грн. 
       Споживач ОСОБА_1 неодноразово звертався до КП «Харківській теплові мережі» із заявами про відсутність опалення у житловому приміщення – квартирі АДРЕСА_2 , в яких повідомлялося про те, що послуги КП «ХТМ» не споживаються, квартира обладнана індивідуальними пристроями обліку теплопостачання, відповідно до яких має сплачуватись спожита теплоенергія (а.с. 28-33).
       Споживачу надавалися відповіді із роз`ясненням про наявність обов`язку укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та по оплаті послуг з теплопостачання. Також, надавалися роз`яснення про порядок відключення приміщень від мереж централізованого опалення (а.с. 69-72). 
Звертаючись до суду з позовом КП «ХТМ» мотивувало свої вимоги тим, що надає послуги централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а  відповідач за період з 01.11.2017 по 30.06.2019 не в повному обсязі сплачувала вартість наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 39392,80 грн. Також позивачем нараховані інфляційні втрати у сумі 2813,42 грн та три відсотки річних у розмірі 1677,81 грн. 
       Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
       Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
       Правила № 630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.
       Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.
       Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
       Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.
       Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).
       При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).
       Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
       Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
       Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.
       Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.
       Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.
       Разом з тим, судом встановлено, що 05.12.2017 в квартирі АДРЕСА_2 здійснено опломбування вентеля гарячої води, на вентель встановлена пломба, гаряча вода в квартиру не поступає, на тепловому вводі в кв. АДРЕСА_1 встановлений прилад обліку теплової енергії, який прийнятий на комерційний облік в КП «ХТМ». Однак, вказані обставини не є доказом відключення квартири відповідачки від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання їй послуг з постачання тепла.
       Матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про відключення її квартири від мережі теплопостачання. Не спростовують  висновків суду й заяви, складені ОСОБА_1 , в яких споживач висловлює претензію позивачу з приводу того, що вона фактично не користується послугами централізованого опалення.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.
Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.
Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири    АДРЕСА_2 свідчить про виконання послуг КП «Харківські теплові мережі» Таким чином позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з  централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.
       Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та  № 6-1706цс15, від 19 серпня 2019 року у справі № 226/1437/16-ц
       За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15.
       Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимоги КП «Харківські теплові мережі»
       Аргументи апеляційної скарги про те, що квартира АДРЕСА_2 відключена від теплопостачання, не спростовують факт надання позивачем послуг з теплопостачання та не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не дотрималась порядку відключення його квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
       Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так як апеляційна скарга залишається без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України між сторонами не розподіляються.
        Керуючись ст.ст.367, 368, 369, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
       Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 травня 2021 року – залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:   О.В. Маміна 

Судді: Н.П. Пилипчук 

                                                                        О.Ю. Тичкова