Постанова
Іменем України
12 жовтня 2021 року  
м. Київ
справа № 509/4055/17 
провадження № 51-752км21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 	
за участю: секретаря судового засідання	  ОСОБА_4 ,	
прокурора	ОСОБА_5 ,	
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2020 року та вирок Одеського апеляційного суду від 2 лютого 2021 року щодо 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старі Трояни Кілійського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення злочинів, передбачених частиною 2 статті 190, частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України (далі – КК).
Оскаржені судові рішення

1.  Овідіопольський районний суду Одеської області вироком від 16 червня 2020 року засудив ОСОБА_6  до покарання у виді позбавлення волі: за частиною 2 статті 190 КК – на строк 2 роки, за частиною 2 статті 186 КК – на строк 4 роки, за частиною 1 статті 263 КК – на строк 3 роки. На підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів суд призначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі статті 75 КК суд звільнив ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.
2.  Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 , судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржені.
3.  Суд визнав доведеним, що у 2017 році на території ТОВ «Промтоварний ринок» на вул. Базова, 20 в смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області ОСОБА_6 за обставин, детально викладених у вироку, вчинив ряд корисливих злочинів, а саме: 
- 22 травня 2017 року приблизно о 10:00 за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, шляхом ривка відкрито викрав у Хоанг Тхі Тионг сумку з грошима в сумі 52000 грн;
- 6 серпня 2017 року приблизно о 08:00, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , повторно шляхом обману заволодів майном ОСОБА_8 загальною вартістю 39130 грн.
- 20 липня 2017 року приблизно о 09:30, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , повторно шляхом обману заволодів майном ОСОБА_9 загальною вартістю 40500 грн.
- 24 липня 2017 року о 07:00 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , повторно, шляхом обману, заволодів майном ОСОБА_10 , загальною вартістю 50880 грн.
- 14 серпня 2017 року близько 07:30 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , повторно, шляхом обману, заволодів майном, що належить ОСОБА_11 , загальною вартістю 14269 грн.
4. Крім того, 14 серпня 2017 року о 13:00 в ході проведення огляду кімнати АДРЕСА_2 за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено пістолет марки «Ekol Major», калібру 9 мм, який він незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.
5.  Одеський апеляційний суд 2 лютого 2021 року скасував вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та вирішення долі речових доказів і ухвалив в цій частині новий вирок, яким призначив засудженому покарання у виді позбавлення волі: за частиною 2 статті 190 КК на строк 2 роки, за частиною 2 статті 186 КК на строк 5 років, за частиною 1 статті 263 КК на строк 3 роки. На підставі статті 70 КК за сукупністю злочинів суд призначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.Речові докази, які були використані як засіб вчинення злочину, а саме автомобіль BMW Х5 державний номерний знак болгарської реєстрації НОМЕР_1 , яким фактично володіє та користується ОСОБА_6 , апеляційний суд конфіскував у власність держави.
Вимоги і доводи, наведені в касаційній скарзі 

6.  У касаційній скарзі засуджений на підставах, передбачених пунктами 1, 2 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), просить скасувати оскаржені судові рішення та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. 
7.  Він стверджує, що визнавав свою винуватість лише стосовно епізоду шахрайства 14 серпня 2017 року щодо потерпілої ОСОБА_11 та незаконного зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу. Однак, погодився на пропозицію прокурора щодо розгляду кримінального провадження за правилами частини 3 статті 349 КПК, оскільки йому було обіцяно призначення покарання без позбавлення волі. Стверджує, що доказами у справі не доведено його причетності до вчинення інших злочинів.
8.  Зазначає, що апеляційний суд не перевірив добровільності його згоди на розгляд кримінального провадження без дослідження доказів у справі, а також не перевіривши в повному обсязі доведеності винуватості, прийняв рішення, яким суттєво погіршив становище засудженого. Вважає, що поновити порушені права можливо лише за умови проведення повторного судового розгляду із дослідженням усіх доказів у справі.    
Позиції учасників касаційного розгляду 

9.  Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило. 
10.  У судовому засіданні прокурор просив Суд відмовити у задоволенні касаційної скарги.
Оцінка Суду

11.  Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що в задоволенні касаційної скарги належить відмовити.
12.  Відповідно до статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Суд не має права скасовувати або змінювати судові рішення, постановлені з додержанням норм матеріального і процесуального права.
13. Відповідно до частини 3 статті 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
14.  Згідно із частиною 2 статті 394 КПК судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
15.  У касаційній скарзі ОСОБА_6 посилається на фактичні обставини справи, які відповідно до рішення суду першої інстанції ніким не оспорювались. При цьому, відповідно до матеріалів справи засуджений, надавши показання, повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів та не оспорював обставин вчиненого. У зв`язку з чим, роз`яснивши засудженому положення статті 349 КПК, з якими він погодився, та встановивши, що ОСОБА_6 правильно розуміє зміст обставин та відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались та провів судовий розгляд відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
16.  Крім того, сторона захисту не подавала апеляційної скарги і, таким чином, не порушувала перед апеляційним судом питання, які зазначає у своїй касаційній скарзі. 
17.  Згідно з частинами 1 і 3 статті 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд вирішує лише питання, винесені на його розгляд сторонами. Відповідно до частини 1 статті 404 КПК апеляційний суд переглядає вирок суду першої інстанції в межах питань, винесених на його розгляд сторонами. 
18.  В апеляційному порядку вирок суду першої інстанції переглядався виключно з питань, які поставила перед судом сторона обвинувачення в апеляційній скарзі: невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через м`якість, неправильне застосування статті 75 КК та необхідність застосування спеціальної конфіскації щодо автомобіля, який був використаний засудженим під час вчинення злочину і перебуває у його фактичному володінні. 
19.  Апеляційний суд розглянув справу в межах апеляційної скарги прокурора, задовольнив її та  ухвалив новий вирок, яким призначив засудженому покарання, що належить відбувати реально, та постановив рішення про спеціальну конфіскацію згаданого автомобіля. 
20.  На думку Суду, апеляційний суд провів розгляд відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а його вирок належним чином вмотивований і  відповідає вимогам статті 420 КПК.
21.  Отже, Суд не встановив підстав для скасування оскаржених судових рішень та задоволення касаційної скарги.
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Вирок Овідіопольського районного суду Одеської області від 16 червня 2020 року та вирок Одеського апеляційного суду від 2 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 – без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                          ОСОБА_3