ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року	Львів	Справа № 500/425/21 пров. № А/857/12652/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів – Обрізка І. М., Онишкевича Т. В., 
за участю секретаря судового засідання – Смолинця А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Осташем А. В. о 09:58 год у м. Тернополі, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелвіс» до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені,
                                                     В С Т А Н О В И В:
29.01.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелвіс» (далі – ТзОВ «Мелвіс») звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 09.12.2020 №2071/19-00-04-14 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування), або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (несвоєчасну) сплату єдиного внеску, оскільки ним своєчасно та в повному обсязі сплачено єдиний внесок.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 09.12.2020 №2071/19-00-04-14 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування), або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь ТзОВ «Мелвіс» понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання позову в сумі 2 270 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що згідно з інтегрованою карткою платника ТзОВ «Мелвіс» по платежу єдиний соціальний внесок, нарахований роботодавцем на суми заробітної плати за 2016-2019 роки, сплата відповідних платежів здійснена несвоєчасно, відтак, до позивача правомірно застосовано штраф та нараховано пеню оскаржуваним рішенням.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.
В судове засідання з апеляційного розгляду справи учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до частини четвертої статті 229, статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний суд ухвалив розгляд справи здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТзОВ «Мелвіс» з 15.04.1998 зареєстровано як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
09.12.2020 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне неперерахування) єдиного внеску №2071/19-00-04-14, яким до ТзОВ Мелвіс» застосовано штрафні санкції в розмірі 34041,04 грн та пеню в розмірі 4569,35 грн за період з 21.03.2017 по 28.02.2020 у зв`язку з несплатою (несвоєчасною сплатою) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
За результатами адміністративного оскарження згаданого рішення від 09.12.2020 №2071/19-00-04-14, ДПС України прийняло рішення про результати розгляду скарги, яким залишено без задоволення скаргу ТзОВ «МЕЛВІС». 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що суми єдиного внеску були сплачені позивачем своєчасно та в повному обсязі, а помилка при нарахуванні відповідачем в інтегрованій картці платника не може слугувати підставою для застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування єдиного соціального внеску.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначенні Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до підпункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок – це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з абзацом 2 пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
За приписами пункту 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
За змістом частини сьомої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.
Відповідно до частин одинадцятої, дванадцятої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Частиною десятою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів, визначена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Розділу VII «Фінансові санкції» згаданої вище Інструкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.
Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС.
Таким чином, за несплату (несвоєчасну сплату) платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій та нарахування пені.
Разом з тим, пунктом 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.
Як встановлено з матеріалів справи, за період з 21.03.2017 по 28.02.2020 сума нарахованого та сплаченого ТзОВ «Мелвіс» єдиного внеску із заробітної плати та лікарняних становить 261630,34 грн.
Сплату єдиного внеску за спірний період позивачем підтверджено копіями платіжних доручень, які наявні в матеріалах справи.
Натомість, контролюючим органом до позивача застосовано штрафні санкції та нараховано пеню по платежу єдиного соціального внеску у зв`язку із несвоєчасною сплатою поточних платежів протягом 2017, 2018, січень-вересень 2019 на підставі інтегрованої картки платника податку.
Так, в інтегрованій картці платника податків ТзОВ «Мелвіс» по платежу єдиний соціальний внесок нарахований роботодавцем на суми заробітної плати за 2019 рік не відображено даних про сплату єдиного внеску платіжними дорученнями від 28.05.2019 № 65, від 28.05.2019 № 67 та від 30.05.2019 № 69.
Більше того, згідно з даними інтегрованої картки платника податків у позивача на кінець звітних періодів завжди існувала переплата, а недоїмки не було.
На думку апеляційного суду, контролюючим органом всупереч вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, на підтвердження наявності правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного соціального внеску та нарахування пені, тоді як судом першої інстанції встановлено та підтверджено належними доказами, що єдиний соціальний внесок позивачем було сплачено вчасно та в повному обсязі.
Отже, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТзОВ «Мелвіс».
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-             
                                                    П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі № 500/425/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 11.10.2021