ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2021 року                                                      м. Дніпро         Справа №  904/5572/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Чередко А.Є. (доповідач)                                              
суддів: Мороза В.Ф.,  Кузнецова В.О., 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" 

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2021р. (суддя Петренко І. В.) у справі № 904/5572/21

за  позовом  Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг 
до  Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш", м. Дніпро 
про стягнення 40320,00 грн., з яких 4320,00 грн. пені та 36000,00 грн. штрафу 

                                                          ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2021р. у справі №904/5572/21 позовні вимоги Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" про стягнення 40320,00грн., з яких 4320,00грн. пені та 36000,00грн. штрафу (договір поставки №338 від 21.07.2020) задоволено частково;
стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" на користь Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" 3888,00грн. пені, 32400,00грн. штрафу, 2270,00грн. судового збору;
в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш " на користь Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" 432,00грн. пені; 3600,00грн. штрафу  в позові відмовлено.
Приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо правомірності нарахування позивачем пені та штрафу за порушення термінів  поставки товару по договору №338 від 21.07.2020, укладеного сторонами, а також з наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій та пені.  
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Дніпрополімермаш" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на необгрунтованість рішення, прийняття його при неповному з"ясуванні обставин справи та з порушенням норм процесуального права просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2021р. у справі № 904/5572/21 скасувати, прийняти нове та стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" на користь Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" 2160,00 грн. пені, 18 000,00 грн. штрафу та 2270,00 грн. судового збору, в частині стягнення 2160,00 грн. пені та 18 000,00 грн. штрафу в позові відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що:
- в матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про те, що в результаті дій відповідача погіршився фінансовий стан позивача, виникли ускладнення в його господарській діяльності, а також докази завдання останньому збитків;       
- в господарському судочинстві наявна стала практика судів щодо зменшення штрафних санкцій;
- у зв`язку з введенням карантинних обмежень та падінням машинобудівної галузі ПрАТ"Дніпрополімермаш" перебуває у складному фінансовому становищі і сплата заявлених штрафних санкцій є для нього обтяжливим.
Викладені обставини, на думку апелянта, свідчать про наявність підстав для зменшення сум призначених до стягнення штрафних санкцій на 50%, а не 10% як було постановлено місцевим господарським судом.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказує на безпідставність посилань скаржника на карантинні обмеження, як на обставину, що призвела до порушення ним умов договору в частині своєчасної поставки товару, оскільки  на підставі п.8.4 договору останній не був позбавлений можливості у передбачені цим договором строки повідомити позивача про настання форс-мажорних обставин.
Також позивач  вважає, що місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні дійшов вірного висновку про зменшення розміру пені та штрафу на 10%, оцінивши причини неналежного виконання зобов"язання відповідачем, а також посилається на те, що відповідач не надав суду докази складного фінансового становища, які б свідчили про обтяжливість нарахованих з боку позивача штрафних санкцій та слугували підставою для зменшення їх розміру на 50 %.   
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.09.2021, у складі колегії суддів: головуючого судді - Чередка А.Є., суддів – Кузнецова В.О., Мороза В.Ф.,  відкрито провадження за апеляційною скаргою та постановлено розглянути її без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, 21.07.2020 між ПрАТ"Дніпрополімермкаш" (постачальником) та Акціонерним товариством "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (покупцем) укладено договір поставки №338 згідно з п.1.1. якого постачальник зобов"язався передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, сорт, кількісні та якісні характеристики, код товару вказуються у специфікаціях (додатках) до договору, які є його невід"ємною частиною, а покупець зобов"язався прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до п.11.2 договору, в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 03.09.2020р., у разі порушення термінів поставки товару за цим договором покупець має право стягнути з постачальника пеню в розмірі 0,1% від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження прострочення понад 10 календарних днів покупець має право додатково стягнути з постачальника штраф у розмірі 10 % від суми непоставленого (недопоставленого) товару.
П.13.1 передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 30.06.2021, а в частині гарантійних зобов"язань постачальника протягом усього гарантійного строку на товар.
21.07.2020 сторонами підписана специфікація  №1 до вказаного договору.
Згідно з цією специфікацією товаром, що поставляється є  поворотна платформа КДР-6-6.14.00.000СБ  у кількості 2 штук, загальна вартість товару 360000,00грн.
Також специфікацією визначено термін поставки: 120 днів з моменту підписання договору та специфікації №1.
21.09.2020 постачальником підписаний протокол узгодження розбіжностей до договору №338, у зв"язку з чим, договір №338 та специфікація розпочали свою дію з дати підписання вказаного протоколу - з 21.09.2020.
Таким чином, товар мав бути поставлений у період з 22.09.2020 до 19.01.2021.
На виконання умов укладеного між сторонами договору відповідач передав позивачу обумовлений договором товар на суму 360000,00грн., що підтверджується видатковою накладною №0101 від 01.02.2021.
При цьому згідно з вказаною накладною №0101, а також товаро-транспортною накладною №40276 від 01.02.2021 та актом приймання-передачі товару по кількості та якості від 12.02.2021 фактично товар був поставлений відповідачем 01.02.2021, тобто з простроченням такої поставки на 12 календарних днів.
Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов"язань за договором в частині своєчасної поставки товару позивач  нарахував відповідачу до сплати пеню в сумі 4320,00грн та штраф в сумі 36000,00грн. 
Статтями 525,  526 Цивільного кодексу України  передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1  ст. 530 названого Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 Кодексу порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).
За приписами ст. 611 Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи  порушення відповідачем зобов`язань за договором № 338 від 21.07.2020 в частині своєчасної поставки товару господарським судом зроблено правильний висновок про наявність  підстав для нарахування позивачем сум пені та штрафу. 
Відповідач проти вимог щодо стягнення з нього штрафних санкцій не заперечував. 
Між тим, у відзиві на позов ПрАТ "Дніпрополімермаш" просило зменшити розмір призначених до стягнення з нього на користь АТ "Марганецький ГЗК" штрафних санкцій на 50%, задовольнивши позовні вимоги на суму 20160,00грн.
У цьому зв"язку колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ч.1  ст. 233 Господарського кодексу України  у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Згідно з ч.3  ст. 551 Цивільного кодексу України  розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань і  вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.
При цьому ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки,  що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Зменшення заявлених штрафних санкцій, які нараховуються за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі статтею 74 ГПК України, статтею 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.
У даному випадку, місцевим господарським судом, виходячи із засад справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права та з урахуванням вищезазначених фактичних обставини справи, зроблено правильний висновок щодо наявності виняткових підстав для реалізації права суду на зменшення розмірів нараховних позивачем штрафу та пені.
При вирішенні питання по зменшенню розміру пені та штрафу на 10 процентів господарським судом було враховано, що заявлені до стягнення суми пені та штрафу є надмірно великими, виконання відповідачем зобов"язань за цим договором в повному обсязі на момент подання позову, непонесення позивачем збитків внаслідок дій відповідача та незначний період прострочення зобов"язання.
Доводи скаржника про наявність підстав для зменшенні сум неустойки на 50% не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги та за переконанням  колегії суддів апеляційного господарського суду є необґрунтованими.
Також апеляційний суд зазначає, що обставини перебування ПрАТ"Дніпрополімермаш" у складному фінансовому становищі, у зв"язку з чим, сплата заявлених позивачем сум пені та штрафу є для нього обтяжливою товариством не доведені, докази в обґрунтування цих обставин не надані.
Крім того, ПрАТ"Дніпрополімермаш" мало оцінити погоджений сторонами порядок виконання умов договору в частині поставки товару та, відповідно, об`єктивно оцінити можливість виконання зобов`язання  у передбачений сторонами строк, з огляду на той факт, що   на момент укладення договору поставки, протоколів розбіжностей та специфікації до нього карантинні обмеження в Україні вже діяли. 
Твердження апелянта про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не приймаються апеляційним судом до уваги, оскільки зводяться до цитування положень Господарського процесуального кодексу України, Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, між тим, саме лише цитування, без належного мотивування допущених судом порушень норм права, не може бути підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.
Одночасно апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
За таких обставин решту аргументів апелянта суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують викладених вище висновків суду.
Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.
З огляду на викладене рішення місцевого господарського суду слід залишити  без змін.
Згідно з  ст.129 ГПК України  судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги   слід покласти на апелянта.
Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -
                                                                 ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Дніпрополімермаш" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2021р. у справі № 904/5572/21 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2021р. у справі №904/5572/21 - залишити без змін.
Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Дніпрополімермаш".
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий   суддя                                                                                      А.Є. Чередко

Суддя                                                                                                                 В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                                           В.О. Кузнецов