ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
(додаткова)
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" листопада 2021 р.           Справа№ 910/6413/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Зубець  Л.П.
суддів:            Алданової  С.О. 
          Мартюк  А.І. 
  
секретар судового засідання: Загрунна Л.І.
за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 30.11.2021 
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Евроінтербуд" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу
при розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд"
на рішення          Господарського суду міста Києва 
від                     28.07.2021 
у справі          №910/6413/21 (суддя -Сташків Р.Б.)
за позовом          Товариства з обмеженою відповідальністю "Евроінтербуд"
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд"
про                    стягнення 968 212, 02 грн
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Евроінтербуд" звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд" про стягнення безпідставно утриманих коштів в сумі 968 212,02 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/6413/21 позов задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 968 212 грн безпідставно утриманих грошових коштів та 14 523, 19 грн судового збору.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/6413/21 та ухвалити нове рішення на користь відповідача. Стягнути з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги та витрати на професійну правничу допомогу.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.11.2021 апеляційну скаргу залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/6413/21 - без змін.
12.11.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Евроінтербуд" надійшла заява про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.11.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Евроінтербуд" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Евроінтербуд" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу прийнято до розгляду та призначено на 30.11.2021. Запропоновано відповідачу надати свої пояснення/заперечення щодо поданої заяви.
У судове засідання 30.11.2021 з`явився представник відповідача.
Позивач у судове засідання повноважних представників не направив, про дату, час та місце розгляду заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу повідомлений належним чином.
Так, у судовому засіданні 30.11.2021 представник відповідача заперечував щодо вказаної заяви позивача, просив суд апеляційної інстанції зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.
Розглянувши доводи заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, заслухавши клопотання відповідача про зменшення розміру таких витрат, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Евроінтербуд" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи №910/6413/21, виходячи з наступного.
За змістом ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).
Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статтею 16 Господарського процесуального кодексу України. 
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
У відповідності до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при перегляді судового рішення у даній справі було подано відзив на апеляційну скаргу, у якому останній повідомив суд апеляційної інстанції, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат складає 15 000, 00 грн.
Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За змістом наведених норм розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/4445/19.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
За правилами частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Правилами зазначеної статті визначено, що повноваження адвоката як представника сторони у справі може бути підтверджено як ордером, так і договором про надання правової допомоги.
Судом встановлено, що матеріали справи №910/6413/21 містять копію договору про надання правової допомоги №1/21 від 01.03.2021, з якого вбачається, що 01.03.2021 між Адвокатським бюро "Шевчука Д.В.", в особі керуючого бюро Шевчука Дмитра Васильовича, який діє на підставі Статуту, з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю "Евроінтербуд", в особі генерального директора Загоровського Дмитра Сергійовича, який діє на підставі Статуту, з іншої сторони, укладено договір про надання правової допомоги (надалі - Договір).
Відповідно до п. 1.1 Договору Адвокатське бюро зобов`язується надати Клієнту правову допомогу на умовах і в порядку, визначеному цим Договором, а Клієнт зобов`язується сплатити Адвокатському бюро винагороду (гонорар) за її надання та компенсувати фактичні витрати, необхідні для виконання доручення.
Пунктом 1.2 Договору роз`яснено в чому полягає правова допомога, зокрема п.п. 1.2.4. сторони погодили, що правова допомога надається у складанні процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства).
Адвокатське бюро здійснює представництво та захист інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, приватних виконавців, банках, фінансових установах, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань (п.п. 1.2.5. Договору).
Згідно із п. 4.2 Договору попередньо узгоджений розмір гонорару визначається сторонами окремо додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору. Остаточний розмір гонорару, який підлягає сплаті клієнтом, вказується в актах про надання послуг з правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, фінансовий стан Клієнта, кількість витраченого Адвокатським бюро часу та інші істотні обставини (п. 4.3 Договору).
П. 4.5 Договору встановлено, що порядок сплати Клієнтом гонорару та компенсації фактичних витрат визначається у додатках до Договору.
Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п. 7.1 Договору).
В обґрунтування розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем додано до матеріалів справи акт про надання послуг з правової допомоги №2/21 від 09.11.2021, копію додаткової угоди №2 від 16.08.2021 до Договору про надання правової допомоги №1/21 від 01.03.2021.
У додатковій угоді №2 від 16.08.2021 до Договору сторонами погоджено, що у зв`язку з переглядом Північним апеляційним господарським судом справи №910/6413/21, Адвокатське бюро зобов`язується надати Клієнту правову допомогу щодо захисту прав та законних інтересів Клієнта з питання стягнення з TOB «Спецпідземінжбуд» безпідставно отриманих коштів у розмірі 968 212, 02 грн. З метою виконання зобов`язань передбачених даною додатковою угодою Адвокатське бюро здійснює: правовий аналіз змісту і вимог апеляційної скарги та доданих документів до неї; аналіз та опрацювання судової практики; підготовку відзиву на апеляційну скаргу; підготовку заяви про розподіл судових витрат; участь в судових засіданнях; підготовку усіх необхідних для захисту інтересів Клієнта процесуальних документів, у т.ч. адвокатських запитів.
Попередньо узгоджений Сторонами розмір гонорару, який підлягає сплаті Клієнтом Адвокатському бюро за надання правової допомоги вказаної у п. 1 Додаткової угоди складає 15 000, 00 грн. Крім цього, Клієнт додатково оплачує Адвокатському бюро 3 500,00 грн за участь у кожному судовому засіданні.
Також, Сторони погодили, що понесені Адвокатським бюро фактичні втрати, пов`язані з наданням правової допомоги вказаної у п. 1 цієї Додаткової угоди (транспортні та поштові витрати), покладаються на Клієнта. Такі витрати включаються Сторонами до акту про надання правової допомоги.
Остаточний розмір гонорару, який підлягає сплаті Клієнтом, вказується в актах про надання послуг з правової допомоги.
Згідно Акта про надання послуг з правової допомоги №2/21 від 09.11.2021 позивачу надано юридичні послуги (консультація та правовий аналіз апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у даній справі - 7 500, 00 грн; підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 7 500, 00 грн; участь у судовому засіданні - 3 500, 00 грн), вартісь наданих послуг вцілому становить 18 500, 00 грн.
Таким чином, загальний розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, становить 18 500, 00 грн.
Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про достатність таких доказів для встановлення факту надання Адвокатським бюро професійної правничої допомоги позивачу у даній справі та обґрунтованість тверджень позивача про понесення в межах розгляду спору у справі №910/6413/21 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 18 500, 00 грн.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають розподілу.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Витрати, понесені позивачем в даній справі на професійну правничу допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд, при розподілі судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу адвоката, має виходити з конкретних особливих обставин справи, з доказів, поданих заявником клопотання про розподіл судових витрат, які можуть свідчити про обґрунтованість таких витрат та підстави витрати заявником коштів на правничу допомогу.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Тобто, за наявності заперечень іншої сторони, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловила правову позицію щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Зазначена позиція суду щодо застосування статті 129 Господарського процесуального кодексу України узгоджується із позицією Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постановах від 07.11.2019 у справі №905/1785/18, від 18.11.2019 у справі №908/374/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04). 
Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Разом з тим, акт приймання-передачі наданих послуг не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат (додаткова постанова Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №910/2170/18).
З огляду на складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг у суді апеляційної інстанції, затрачений ним час на надання таких послуг, на думку суду, у даному випадку понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у заявленій сумі 18 500, 00 грн є обґрунтованими, співмірними та підтвердженими доказами.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
В обґрунтування своїх заперечень щодо розміру витрат позивача на послуги адвоката відповідач посилається на те, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є значно завищеним, оскільки вартість послуг адвоката не відповідає складності справи та обсягу наданих представником позивача послуг, у зв`язку із чим заявлена позивачем до відшкодування за рахунок відповідача сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню.
Оцінивши доводи відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для підтримання заперечень Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд" щодо розміру судових витрат позивача з огляду на наступне.
За приписами ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. 
Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/4515/18.
Судом враховано те, що за приписами ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України     судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.
Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23.06.1993).
Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.
Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.
Також, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення від 27.10.1993 Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів").
У п. 26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Проте, фактично посилання відповідача на те, що понесені позивачем витрати на професійну правничу правову допомогу не відповідають критеріям розумності та не є співмірними із складністю справи, по суті є лише висловлюваннями та припущеннями представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд".
Правову позицію щодо обов`язку сторони довести належними доказами обставини неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, які заявлено до розподілу, а не лише заявити про такі обставини, викладено у постанові Верховного Суду від 06.10.2020 у справі №922/376/20.
Також, судом враховано, що фактично ціна позову у справі №910/6413/21 становила 968 212, 02 грн.
Надаючи оцінку іншим доводам відповідача судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Отже, доводи відповідача не прийняті судом до уваги як такі, що не спростовують висновків суду щодо обґрунтованості заявленої позивачем до розподілу суми витрат на професійну правничу допомогу.
З урахуванням вищевикладеного у сукупності, заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд" про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу судом апеляційної інстанції не приймаються, як необгрунтовані.
На підставі ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача у справі №910/6413/21 на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 18 500, 00 грн грн покладаються судом на відповідача.
Керуючись ст.ст. 124, 126, 129, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Евроінтербуд" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецпідземінжбуд" (01135, м. Київ, вул. Дмитрівська, будинок 92-94; ідентифікаційний код 39286780) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕВРОІНТЕРБУД" (58023, м. Чернівці, вул. Руська, будинок 259, квартира 55; ідентифікаційний код 39212408) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 18 500 (вісімнадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп.
3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткової постанови складено - 16.12.2021. 

Головуючий суддя                                                            Л.П. Зубець 

Судді                                                                                С.О. Алданова

                                                                                А.І. Мартюк