П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 815/776/17	

 	                            Головуючий в суді І інстанції Свида Л.І.                             Постанова суду І інстанції прийнято у м. Одеса                             10 квітня 2017 року 	

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача:                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фіскальної служба України на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, Державної податкової служба України про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню ДПС в Одеській області, Державній податковій службі України, а саме: скасування податкового повідомлення-рішення № 22418-13 від 20 липня 2016 року; визнання незаконним рішення №1331/І/99-99-11-02-01-14 від 25 січня 2017 року про результати розгляду повторної скарги.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року задоволено позовні вимоги.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не відповідає встановленим обставинам справи, так як позивач є власником транспортного засобу, який є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, а тому він має сплачувати такий податок.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля Volkswagen Multivan 2013 року випуску, який має дизельний двигун, об`ємом 1968 см3.
При цьому, Державною податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області 20 липня 2016 року прийнято податкове повідомлення-рішення № 22418-13, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання за транспортним податком з фізичних осіб за 2016 рік, сумі 25  000,00 грн. (а.с. 22).
В свою чергу, не погоджуючись із правомірністю прийнятого податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до ГУ ДФС в Одеській області із скаргами про його перегляд, які 28 листопада 2016 року залишені без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення – без змін (а.с. 30-32).
Крім того, позивач 12 грудня 2016 року звернувся із скаргою на рішення ГУ ДФС в Одеській області та податкове повідомлення-рішення до ДФС України, які також рішенням № 1331/І/99-99-11-02-01-14 від 25 січня 2017 року залишені без задоволення (а.с. 45-48).
Не погоджуючись з отриманим податковим повідомленням-рішенням та рішенням ДФС України про розгляд його скарги, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, з яким погоджується судова колегія, зроблено висновок про скасування оскаржуваних рішень, так як автомобіль позивача не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, з огляду на наступне.
Так, згідно пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Згідно пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.
Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.
Згідно з пп. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності нарахованих позивачу податкових зобов`язань зі сплати транспортного податку за 2016 році.
В даному випадку, з вищевикладених вимог податкового законодавства, що діяли на момент виникнення спірних правовідносин, вбачається, що об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році вважались легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати (встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року).
При цьому, станом на 01 січня 2016 року, згідно ЗУ «Про державний бюджет на 2016 рік», мінімальна заробітна плата визначена на рівні 1378,00 грн.
Враховуючи викладене, об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році вважались легкові автомобілі, не старіші 5 років, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500,00 грн. 
В свою чергу, як зазначено вище, вартість автомобіля розраховується за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.
В даному випадку, середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується відповідно до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403.
Так, відповідно до п. 2 вказаного Порядку, середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.
В свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції, податковий орган під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення рішення не володів достатніми даними для розрахунку вартості автомобіля, зокрема, з урахуванням пробігу легкового автомобіля.
З іншого боку, згідно зроблених на веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України розрахунків вартості автомобіля позивача, його середньо ринкова вартість визначена у меншому розмірі, ніж зазначений вище розмір бази оподаткування транспортним податком (т. 1 а.с. 20). 

При цьому, в поданій апеляційній скарзі, податковим органом жодним чином не спростовано вказаний висновок суду першої інстанції, а також не надано розрахунку вартості автомобіля позивача, яким підпорядковані йому органи керувались при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, так як у 2016 році автомобіль позивача не був об`єктом оподаткування транспортним податком.
Враховуючи викладене, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування рішення ДФС України № 1331/І/99-99-11-02-01-14 від 25 січня 2017 року про результати розгляду повторної скарги, так як ним проігноровано допущені при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.
Більш того, у межах доводів та вимог апеляційної скарги податкового органу жодним чином не спростовується відповідний висновок суду першої інстанції про скасування вищевказаного рішення.
При цьому, судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України – залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2017 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Крусян А.В.