ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" жовтня 2021 р.           Справа№ 910/19404/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шаптали  Є.Ю.
суддів:            Яковлєва М.Л. 
          Станіка С.Р. 
 
          без повідомлення (виклику) учасників справи
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" 
на рішення    Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі    №910/19404/20 (суддя Селівон А. М., повний текст рішення складено 15.04.2021)
за позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" 
до Приватного акціонерного товариства "Вищий навчальний заклад Київський Славістичний університет" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські регіональні електромережі" 
про     стягнення 89 650,31 грн.
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства "Вищий навчальний заклад Київський Славістичний університет" про стягнення 89 650,31 грн., а саме: 82 824,99 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію, 4 890,09 грн. пені, 1 158,55 грн. процентів річних та 776,68 грн. втрат від інфляції.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на порушення відповідачем укладеного між сторонами публічного договору приєднання - Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420026324 від 01.01.2019 в частині своєчасної та повної оплати поставленої позивачем активної електричної енергії, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня, проценти річних та втрати від інфляції.
Рішенням  Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі    №910/19404/20 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення    Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі    №910/19404/20  та ухвалите нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушено або неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга має бути задоволена.
20.05.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою, надійшли до Північного апеляційного господарського суду та відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В. В., Яковлєв М. Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" на рішення  Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі    №910/19404/20 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Встановити учасникам справи строк для подачі всіх заяв (відзивів) та клопотань в письмовій формі протягом десять днів з дня вручення даної ухвали.
Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 03.06.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" про розгляд справи з повідомленням (викликом) представників учасників справи.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/3047/21 від 22.07.2021, у зв`язку з перебуванням судді Куксова В. В. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 матеріали справи, разом з апеляційною скаргою передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Станік С. Р., Яковлєв М. Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" на рішення    Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі    №910/19404/20 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Станік С. Р., Яковлєв М. Л.
Головуючий суддя з 20.09.2021 по 03.10.2021 перебував у щорічній відпустці.
Сторони своїм правом на подання відзиву не скористались.
Відповідно до ч. ч. 1, 3   ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України)   у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Так, згідно з ч. 13   ст. 8 ГПК України   розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 3   ст. 12 ГПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що у відповідності до ч. 1, п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Як визначено ч.ч. 2,4 ст. 202 Цивільного кодексу України, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Як передбачено ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У відповідності до Законів України "Про ринок електричної енергії", "Про ліцензування видів господарської діяльності", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Товариство з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" є постачальником електричної енергії споживачам на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, згідно з постановою НКРЕКП № 429 від 14.06.2018.
Учасники ринку електричної енергії, згідно зі статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії.
У відповідності до пункту 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії" (далі - Правила), яка регулює взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між елетропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) відповідно до вимог Правил здійснюється на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
У відповідності  до статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" та пункту 3.1.1. розділу ІІІ Правил, постачання електричної енергії споживачам здійснюється обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Зазначеним договором визначаються умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача. Регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу. Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.
Пунктом 1.2.8 Правил встановлено, що постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку. 
Договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Умови цього договору є однаковими для всіх споживачів (пункт 1.1,1.2 додатку 5 Правил).
Як встановлено п. 1.2.15. Правил, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).
На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.
З матеріалів справи, а саме з позовної заяви вбачається, що позивач зазначає про приєднання Приватного акціонерного товариства "Вищий навчальний заклад Київський Славістичний університет" до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, розміщеного на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія", шляхом фактичного споживання електричної енергії та її часткової оплати, тобто між позивачем як постачальником та відповідачем як споживачем, за твердженням позивача, укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420026324 від 01.01.2019, без викладення його в паперовій формі, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
У відповідності до пунктів 1.1., 1.2. Договору цей договір про постачання електричної енергії  постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим не побутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору, згідно із заявою-приєднання, яка є Додатком №1 до договору.
Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковим для всіх споживачів.
Розділами 2 - 7 Договору узгоджено предмет договору, умови постачання, якість постачання електричної енергії, ціну, порядок обліку і оплати електричної енергії, права та обов`язки споживача і постачальника, відповідальність сторін, порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії, порядок зміни постачальника, порядок розв`язання спорів, строк дії Договору інші умови тощо.
Місцевим судом вірно зазначено, що за приписами статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.
Згідно із ст. 631 Цивільного кодексу України час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, є строком дії останнього.
Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання але не раніше дати, наведеній в комерційній пропозиції (пункт 13.1. Договору).
Умовами Комерційної пропозиції "Універсал", яка є додатком № 3 до Договору визначено:
- початок постачання: з дати приєднання споживача до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг у порядку, встановленому заявою-приєднання, але не раніше 01.01.2019 року.
- термін постачання: до 31.12.2019. Постачання вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення вказаного терміну постачання жодною із сторін не буде письмово заявлено про припинення постачання, або про перегляд умов комерційної пропозиції. Термін постачання електричної енергії не може перевищувати термін, протягом якого постачальник має право бути постачальником універсальних послуг.
У відповідності до статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" електрична енергія - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу.
Згідно з ч.ч. 6, 7 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.
У відповідності до частини 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Згідно з ч. 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Як встановлено нормами ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
У відповідності до приписів статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Як передбачено частинами першою - третьою статті 275 та частиною шостою статті 276 Господарського кодексу України, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у національних стандартах або технічних умовах. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.
Згідно з ч. 2 ст. 56 Закон України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Згідно Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.
У відповідності до пункту 2.3. Договору обсяг проданої споживачу електроенергії визначається оператором системи розподілу (ОСР) та для споживачів, які не є побутовими (юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), підтверджується шляхом підписання сторонами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії/акта приймання-передачі електричної енергії.
Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Відповідно до п. 5.1., 5.2. Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 3 до цього договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання застосовується один спосіб визначення ціни на електричну енергію.
Як визначено п. 5.7. Договору, що ціна електричної енергії має зазначатись постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.
Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За приписами частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Згідно з частиною 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Як визначено пунктом 5.8. Договору, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.
Розділом "Порядок оплати" додатку № 3 до Договору передбачено два способи порядку оплати, а саме: попередня оплата 100% вартості договірного обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період повинна бути оплачена до дати початку розрахункового періоду та остаточний розрахунок проводиться за фактично відпущену електричну енергію. Юридична особа, яка створена шляхом об`єднання побутових споживачів, здійснює повну оплату вартості спожитої на побутові потреби електричної енергії шляхом остаточного розрахунку.
У відповідності до пункту 5.9. Договору розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.
Відповідно до п 5.10 Договору оплата рахунку постачальником за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо комерційної якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.
У відповідності до пункту 6.2. Договору споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.
Згідно умов комерційної пропозиції "Універсал" до Договору рахунок за фактично спожиту електричну енергію (остаточний розрахунок) подається постачальником споживачу не пізніше п`ятого робочого дня з дати завершення розрахункового періоду. Надані постачальником рахунки підлягають оплаті споживачем протягом п`яти робочих днів з дати отримання.
Як встановлено ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії", що оператор системи розподілу, зокрема, забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил, ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Згідно з пунктом 2.3.11. ПРРЕЕ комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог  Закону України "Про ринок електричної енергії", Кодексу комерційного обліку та цих Правил. Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку (п. 2.3.14. ПРРЕЕ).
Принципи організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії України, права та обов`язки сторін стосовно організації комерційного обліку електричної енергії та отримання точних і достовірних даних комерційного обліку для здійснення комерційних розрахунків визначаються Кодексом комерційного обліку електричної енергії, затвердженим Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року №311 (далі - ККОЕЕ).
Згідно з пп. 6.1. п. 6. Розділу XIII "Перехідні положення" ККОЕЕ обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться постачальником послуг комерційного обліку та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору.
Відповідно до пп. 7.1. п 7. Розділу XIII "Перехідні положення" ККОЕЕ до моменту запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через центральну інформаційно-комунікаційну платформу визначення обсягів електричної енергії для поточних розрахунків на ринку виконують оператори електричної мережі.
Як встановлено п. 4.3. ПРРЕЕ, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.
Згідно з п.4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
З матеріалів справи слідує, що з огляду на вищевикладені положення чинного законодавства, оскільки позивач не здійснює функції з обліку електричної енергії та не визначає обсяги її споживання споживачами в силу покладених на нього функцій, останній листом № 2453 від 05.11.2020 звертався до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" з проханням надати інформацію про фактичний обсяг розподіленої електричної енергії з січня 2019 споживачу, зокрема, Приватному акціонерному товариству "Вищий навчальний заклад Київський Славістичний університет" по наступному ЕІС-коду точки комерційного обліку: 62Z2388730802887.
У відповідності до п. 4.3. ПРРЕЕ Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські регіональні електромережі" як оператором системи розподілу та адміністратором комерційного обліку було надано ТОВ "Київська обласна енергопостачальна компанія" інформацію про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем. 
А саме, позивачеві надано довідку № 04/540/10208 від 27.11.2020 про те, що обсяги розподіленої електричної енергії за період січень 2019 року - жовтень 2020 року для потреб споживача Приватного акціонерного товариства "Вищий навчальний заклад Київський Славістичний університет" по коду ЕІС 62Z2388730802887 складають: за квітень 2020 року  - 47 940 кВт*год. та за травень 2020 року - 7860 кВт*год.
Враховуючи вказані дані, позивачем було складено акти приймання-передавання електричної енергії № А-6022605338 за квітень 2020 року на суму 104 854,56 грн. та № А-6072412981 за травень 2020 року на суму 17 191,43 грн., а також сформовано рахунки-фактури за спожиту електричну енергію з додатками № А-6022605338 за квітень 2020 року на суму 65 633,56 грн. (кінцева дата оплати - 08.05.2020) та № А-6072412981 за травень 2020 року на суму 82 824,99 грн. (кінцева дата оплати - 05.06.2020), із зазначенням показників спожитої електричної енергії, які відображені у вказаних вище актах приймання-передавання електричної енергії.
Таким чином, як вказує позивач в позові, на виконання умов вищевказаного Договору постачальником універсальних послуг за період з 01.04.2020 по 31.05.2020 було поставлено, а відповідачем спожито активної електричної енергії на загальну суму 122 045,99 грн. 
У відповідності до змісту ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як визначено ст. 612 Цивільного кодексу України, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.
Однак, за твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання щодо належного виконання обов`язку зі сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" грошових коштів за спожиту активну електричну енергію у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного та господарського законодавства, а також умовам Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420026324 від 01.01.2019 в повному обсязі не виконав, здійснивши тільки часткову оплату в сумі 39  221,00 грн., внаслідок чого у Приватного акціонерного товариства "Вищий навчальний заклад Київський Славістичний університет", як зазначає позивач, утворилась заборгованість за наведеним Договором у розмірі 82 824,99 грн., яку позивач просив стягнути в поданому позову.
Крім того, враховуючи основну заборгованість з оплати спожитої активної електричної енергії за Договором позивачем на підставі п.5.11 Договору нараховано 4 890,99 грн. пені, на підставі ст. 625 ЦК України 1 158,55 грн. процентів річних та 776,68 грн. втрат від інфляції, які останній просив стягнути згідно доданого до позовної заяви розрахунку.
Беручи до уваги викладене, місцевий господарський суд дійшов до наступних висновків.
З матеріалів справи слідує, що в обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що факт укладання договору про постачання електричної енергії між постачальником універсальних послуг та відповідачем як споживачем підтверджується діями останнього, а саме шляхом споживання певного обсягу активної електричної енергії та здійсненням часткової оплати такої електричної енергії.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем складено та підписано акти приймання-передавання електричної енергії № А-6022605338 за квітень 2020 року на суму 104 854,56 грн. та  № А-6072412981 за травень 2020 року на суму 17 191,43 грн., а також сформовано рахунки-фактури за спожиту електричну енергію з додатками № А-6022605338 за квітень 2020 року на суму 65 633,56 грн. (кінцева дата оплати - 08.05.2020) та № А-6072412981 за травень 2020 року на суму 82 824,99 грн. (кінцева дата оплати - 05.06.2020), які містять ті ж показники спожитої електричної енергії, які відображені у вказаних вище актах приймання-передавання електричної енергії.
Проте, зазначені акти приймання-передавання підписані позивачем в односторонньому порядку та не підписані з боку відповідача як споживача.
Крім того, доказів надання платіжних документів на оплату споживачеві із використанням електронного документообігу, направлення спірних актів приймання-передавання електричної енергії та рахунків-фактур за спожиту електричну енергію на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, а також отримання вказаних документів у відділенні позивача, про яке зазначає позивач, матеріали справи не містять.
Разом з тим, місцевим судом встановлено, що згідно із наявних у матеріалах справи копій платіжних доручень № 168 від 08.10.2019 на суму 19 221,00 грн. та № 733368SB від 12.02.2020 на суму 20 000,00 грн., які надані позивачем в якості доказів здійснення відповідачем часткової оплати за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420026324 від 01.01.2019, платниками зазначені інші особи, а саме: ТОВ "Сіті Хостел Сервіс" (код ЄДРПОУ 39906226) та ОСОБА_2 через ОСОБА_1 .
Отже, за відсутності зазначення у вищевказаних платіжних дорученнях жодного посилання на сам спірний Договір та акти прийняття - передавання електричної енергії, а також ненадання позивачем доказів перебування вказаних в платіжних документах осіб з відповідачем у будь - яких правовідносинах (оренди, правонаступництва, представництва тощо), надані позивачем платіжні доручення як належні докази здійснення відповідачем часткової оплати за Договором № 420026324 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 вірно не прийняті судом до уваги.
Місцевим судом вірно вказано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б встановлювали факт укладення між позивачем та відповідачем Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420026324 від 01.01.2019.
Крім того, за відсутності первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт вчинення та зміст господарських операцій між господарюючими суб`єктам, наданий позивачем лист оператора системи розподілу та адміністратора комерційного обліку - Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" № 04/540/10208 від 27.11.2020 щодо розподіленої для потреб споживача за період січень 2019 року - жовтень 2020 року електричної енергії обсягом 55 800 кВт/год в якості достатніх підстав для стягнення з відповідача спірної вартості активної електричної енергії також вірно не прийняті судом.
Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки надані позивачем докази не можуть бути розцінені в якості належних та допустимих доказів встановлення факту укладення між позивачем та відповідачем Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 420026324 від 01.01.2019 та наявності заборгованості відповідача перед позивачем за Договором у зазначеному позивачем розмірі, тобто матеріалами справи не підтверджується факт наявності у відповідача зобов`язань за Договором, тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту за спірним Договором активну електричну енергію не підлягає до задоволення.
Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 82 824,99 грн., позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованих за порушення строків виконання зобов`язань 4 890,09 грн. пені, 1 158,55 грн. процентів річних та 776,68 грн. втрат від інфляції також задоволенню не підлягають як похідні від основних позовних вимог.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши вищенаведені обставини, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі    №910/19404/20.  
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. 
За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. 
Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). 
Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 р. N 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 р. N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі    №910/19404/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення.
З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія"  на рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі    №910/19404/20 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 86, 123, 126, 129, 269, 270, 275, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі    №910/19404/20 - залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Матеріали справи № 910/19404/20 повернути до суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя                                                            Є.Ю. Шаптала 

Судді                                                                                М.Л. Яковлєв

                                                                                С.Р. Станік