КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
Справа № 359/4646/18                                            Головуючий 1 інстанція - Журавський В.В.
Провадження № 22-ц/824/8442/2021                       Доповідач 2 інстанція    - Суханова  Є.М.

 
                                                      П О С Т А Н О В А
                                                       іменем     України
 
06 жовтня   2021  року                                                                    м.Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
            головуючого судді:                Суханової Є.М.,
            суддів:                                      Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,
            за участю секретаря:            Карпенка В.Р.
 
 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою   ОСОБА_1 на ухвалу  Бориспільського  міськрайонного суду Київської області   від 09 квітня  2021 року у справі на подання головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вовка Андрія Васильовича про примусове проникнення до житла боржника,-
 
                                                              ВСТАНОВИЛА:                 
 
В квітні 2021 року головний державний виконавець Бориспільського міськрайонного ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) Вовк А.В. звернувся до Бориспільського  міськрайонного суду Київської області  з вказаним поданням про примусове проникнення до житла боржника.
Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Бориспільському міськрайонному ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження №60519212 з виконання виконавчого листа №359/4646/18, виданого 16 серпня 2019 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 7590 доларів США, відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 455,40 доларів США, трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 284,62 доларів США (еквівалент у гривні за курсом НБУ станом на 07 листопада 2019 року - 205334 гривні 99 копійок).
Вказував, що  07 листопада 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 
ОСОБА_1 належним чином повідомлений про свої обов`язки та про наявність виконавчого провадження. Незважаючи на це, боржником не вчинено жодних дій, спрямованих на виконання (повне або часткове) рішення, а навпаки вчиняються дії, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання. 
         Зазначив, що державним виконавцем неодноразово здійснювався виїзд за місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, жодного разу державного виконавця не було допущено до житлового будинку.
            Таким чином рішення суду залишається не виконаним. 
             Тому просив постановити ухвалу про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , а саме житлового будинку АДРЕСА_1 .
 
             Ухвалою Бориспільського  міськрайонного суду Київської області   від 09 квітня  2021  року подання головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вовка Андрія Васильовича про примусове проникнення до житла боржника - задоволено.
Надано дозвіл головному державному виконавцю Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вовку Андрію Васильовичу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , а саме домоволодіння АДРЕСА_1 .
 
           Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду,  ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Андрієць О.Л.  звернулася з апеляційною скаргою у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вовка Андрія Васильовича про примусове проникнення до його жила.
  В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що висновки суду першої інстанції є хибними, зроблені без урахування дійсних обставин справи.  Звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що він ухиляється від примусового виконання рішення суду та чинить перешкоди у вчиненні виконавчих дій. За таких обставин державним виконавцем не вичерпано всі можливості виконання судового рішення без примусового проникнення до житла боржника. Вказує про те, що його не було повідомлено судом першої інстанції про розгляд справи.
Більш того, вказує, що на момент звернення державного виконавця із поданням йому було відомо про кількість зареєстрованих осіб та фактично проживаючих у будинку осіб та що боржник перебував на роботі, а тому здійснити доступ до житла не мав фізичної можливості.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:
1) керує ходом судового процесу;
2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;
3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;
4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;
5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
       Як встановлено судом  першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні у Бориспільському міськрайонному ВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) перебуває виконавчий лист №359/4646/18, виданий 16 серпня 2019 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 7590 доларів США, відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 455,40 доларів США, трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 284,62 доларів США (еквівалент у гривні за курсом НБУ станом на 07 листопада 2019 року - 205334 гривні 99 копійок) (а.с.115).
Встановлено, що 07 листопада 2019 року державним виконавцем винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №60519212 (а.с.117).
Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 серпня 2020 року ОСОБА_1 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.118).
На підставі вимоги державного виконавця №19907 від 26 березня 2021 року (а.с.122) ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій, а саме опису майна за адресою: АДРЕСА_1 . 
Дана вимога у встановленому порядку була отримана боржником, що підтверджується Списками згрупованих поштових відправлень рекомендованої кореспонденції ПАТ «Укрпошта» ф.103 та довідкою про відстеження поштових відправлень (а.с.123,124).
       Задовольняючи подання головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вовка Андрія Васильовича про примусове проникнення до житла боржника, суд першої інстанції виходив з того, що є ймовірність, що у житловому будинку, який належить на праві приватної власності боржнику, може зберігатись його особисте майно, на яке може бути звернуто стягнення та за рахунок якого може бути погашена заборгованість за рішенням суду.
З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження"виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження"виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.
         В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, було встановлено, що починаючи з часу відкриття виконавчого провадження, тобто з 07 листопада 2019 року та станом на день звернення державного виконавця з даним поданням боржником не вчиняються будь-які дії спрямовані на повне чи часткове погашення суми боргу.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що боржник був завчасно повідомлений про проведення виконавчих дій 01 квітня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вовка Андрія Васильовича про примусове проникнення до жила боржника ОСОБА_1 .
Колегія суддів відхиляє посилання  ОСОБА_1 на те, що він не був повідомлений про розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України суд розглядає подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця. 
Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Відтак, положеннями ЦПК України передбачено можливість вибору виконавцем суду, до якого може бути подано подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, суду за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи, або суду, який ухвалив рішення. 
За правилами ч.1, ч.5-6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість  ухвали суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в ухвалі суду.
Загалом такі доводи зводяться до незгоди заявника з висновками суду першої інстанції та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судом з додержанням норм процесуального права.
Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постановлену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування постановленої ухвали суду.   
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
                                                        ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
          Ухвалу  Бориспільського  міськрайонного суду Київської області   від 09 квітня  2021  року  залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом  тридцяти днів до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови виготовлений  20  жовтня  2021 року.

              Головуючий:                                                          Є.М. Суханова
 
                    Судді:                                                  Д.Р. Гаращенко
                                                                                 Л.П. Сушко