УХВАЛА

02 грудня 2021 року 
м. Київ

Справа №  914/2230/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Міщенка І.С., 

перевіривши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго»
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 (у складі колегії суддів: Бойко С.М. (головуючий), Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.)
та ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.06.2021 (суддя Козак І.Б.) 

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Транс-Україна» про поворот виконання рішення Господарського суду Львівської області від 11.02.2020 у справі № 914/2230/19

за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Транс-Україна»
про стягнення 180   142,24 грн, 
про визнання недійсними договорів суборенди, скасування рішень про державну реєстрацію, 

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.06.2021, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 05.10.2021, було задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Транс-Україна» про поворот виконання рішення Господарського суду Львівської області від 11.02.2020 у справі № 914/2230/19.
16.11.2021 Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» (далі - ПрАТ «Львівобленерго») подало безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.06.2021 у справі № 914/2230/19.
Перевіривши матеріали касаційної скарги ПрАТ «Львівобленерго», Суд дійшов таких висновків. 
Згідно з частиною 2 статті 6 та частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках -  на касаційне оскарження судового рішення.
Питання права касаційного оскарження урегульовано статтею 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). 
Пунктом 2 частини 1 статті 287 ГПК визначено перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подано касаційну скаргу після їх перегляду в апеляційному порядку. Зокрема, до їх числа належать ухвали, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини 1 статті 255 цього Кодексу. 
Ухвали про поворот виконання чи відмову у повороті виконання (пункт 27 частини 1 статті 255 ГПК) до переліку таких ухвал не віднесено, а тому, відповідно, вони не підлягають касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Згідно з Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходів щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, для запобігання будь-яким зловживанням системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги за змістом норм законодавства можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: Levages Prestations Services v. France від 23.10.1996; Brualla Gomes de la Torre v. Spain від 19.12.1997).
Наявність вичерпного переліку ухвал суду першої інстанції, які після їх перегляду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені до касаційного суду, не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» у праві на звернення до касаційного суду зумовлено виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким має на меті забезпечити сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду», що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.
Зважаючи на викладене, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у справі № 914/2230/19.
Керуючись статтями 234, 235, 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 ГПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 914/2230/19 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на постанову Західного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.06.2021.
2. Копію цієї ухвали, оригінал касаційної скарги разом із доданими до скарги матеріалами (у тому числі оригіналом платіжного доручення про сплату судового збору від 04.11.2021 № 24384 на суму 4   540,00 грн) надіслати скаржникові.
3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.          
Головуючий  суддя                                                                             І. С. Берднік

Судді:                                                                                                      В. А. Зуєв

                                                                                                                І. С. Міщенко