справа № 761/43569/18                    
головуючий у суді І інстанції Сіромашенко Н.В.
провадження № 22-ц/824/9365/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України 
 
11 жовтня 2021 року                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Сушко Л.П.,  Суханової Є.М.,
за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О., 
 
розглянувши у відкритому судому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката  Конюшка Дениса Борисовича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня 2021 року 
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
в с т а н о в и в :
У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом про стягнення з ОСОБА_1 майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня                   2021 року задоволено позов ОСОБА_2 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 78 073 грн., судові витрати у сумі 8 295 грн 73 коп., а всього 86 368 грн 73 коп.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Конюшко Д.Б. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від      21 січня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довів необхідності здійснення відновлювального ремонту у розмірі, зазначеному у заказі-наряді від 02 серпня 2018 року; наявне істотне розходження у розмірі оцінених витрат на відновлювальний ремонт та фактичних витрат у розмірі 11 367 грн 99 коп.; до позовної заяви не було долучено первинних документів на підтвердження оплати, відповідач ставить під сумнів факт проведення розрахунків за заказом-нарядом від 02 серпня 2018 року, а відповідно і стягнення вказаних коштів з відповідача; суд першої інстанції протиправно стягнув з відповідача суму ПДВ та не врахував, що між позивачем та страховиком було узгоджено розмір страхового відшкодування; стягнення з відповідача витрат на проведення оцінки вартості матеріальної шкоди у розмірі 2 500 грн є неправомірним, оскільки закон покладає обов`язок проведення оцінки на страхувальника відповідача.
 
Відповідно до протоколу автоматизованої зміни складу колегії суддів від 07 жовтня 2021 року у зв`язку з припиненням повноважень судді                     Сержанюка А.С.  визначено склад колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Мостової Г.І.,  суддів Сушко Л.П.,  Суханової Є.М.  
Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Федоренко Д.В. подав відзив на апеляційну скаргу, де заперечив проти її задоволення, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.  А також, звернувся до суду із заявою про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних  з професійною правничою допомогою адвоката, у зв`язку із апеляційним оскарженням судового рішення (а.с. 136-140).
 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 10 червня 2018 року о 14:22 год. у м. Києві на вул. Мельникова, буд. 4, керуючи автомобілем «CHEVROLET», д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем «MERCEDES», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень автомобілів з матеріальними збитками.  
Відповідно до статей 1166, 1187 ЦКУкраїни  шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27 серпня 2018 року ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України.
За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, судом встановлено, щоОСОБА_1 10 червня 2018 року о 14:22 год. у                        м. Києві на вул. Мельникова, буд. 4, керуючи автомобілем «CHEVROLET», д.н.з. НОМЕР_1 , не до оцінив дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «MERCEDES»,                   д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень автомобілів з матеріальними збитками. Своїми діями                          ОСОБА_1 , порушив п.13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно зі статтею 124 КУпАП.
При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Отже, лише постанова суду про відсутність в діях водія складу або події відповідного адміністративного правопорушення звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Зазначена позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
 
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалась сторонами, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 станом на 10 червня                         2018 року була застрахована у ПрАТ СК «Юнівес», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ № 132753.
Порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентуються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до статті 22.1 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок  дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.  
Розрахунок витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (надалі по тексту Методика).
Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики,  відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.
Відповідно до листа ПрАТ СК «Юнівес» від 25 листопада 2019 року                    № 19/11/25-03 розмір страхового відшкодування власнику автомобіля «MERCEDES», д.н.з. НОМЕР_3 був узгоджений компанією з потерпілою стороною та здійснено страхове відшкодування у  погоджені строки. 
Як пояснив представник позивача у судовому засіданні страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі                   100 000 грн., саме така сума є максимальним лімітом відповідальності відповідно до страхового полісу відповідача.
Відповідно до Висновку експертного дослідження від 19 липня 2018 року № 1397, матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «MERCEDES», д.н.з. НОМЕР_2 , у результаті його пошкодження при ДТП складає                                179 181 грн 23 коп.
Заперечуючи проти розміру завданої шкоди, апелянт вказував, що  реальні збитки значно менші ніж нараховані.
Частинами 1, 5-7 статті 81 ЦПК України визначається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Колегія апеляційного суду звертає увагу на те, що апелянт не надав жодного належного доказу, який би свідчив про невідповідність та неправильність  вказаного розрахунку, завищення суми відшкодування та реальну вартість ремонту та його деталей, відсутність належної кваліфікації оцінювача.
Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що розмір шкоди визначений суб`єктом оціночної діяльності у вказаному Висновку експертного дослідження, - є доведеним.
 
Відповідно до заказ-наряду СТО «Анег» від 02 серпня 2018 року  вартість відновлювального ремонту автомобіля «MERCEDES», д.н.з. НОМЕР_2 , фактично склала 178 073 грн. 
Дослідивши наданий доказ, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вартість ремонту пошкодженого в наслідок ДТП автомобіля була сплачена в повному обсязі.
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.  Збитками є  втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Водночас порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено статтею 1194 ЦК України. Згідно з її положеннями особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
 
Щодо доводів апеляційної скарги про неправомірне включення до суми матеріальної шкоди, яка має бути відшкодована винною особою, суми ПДВ, то колегія апеляційного суду відхиляє вказані доводи з огляду на таке.
Як вбачається матеріали справи позивачем надано докази здійснення фактичного відновлювального ремонту автомобіля, його розмір та понесені витрати та відповідно до заказ-наряду СТО «Анег» від 02 серпня 2018 року  вартість відновлювального ремонту автомобіля визначена без включення до його вартості ПДВ.
Також, колегія апеляційного суду також відхиляє доводи апелянта про відсутність правових підстав для стягнення витрат на проведення оцінки вартості матеріальної шкоди у розмірі 2 500 грн., з огляду на положення статті 22 ЦК України.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України» рішення від 10 лютого 2010 року).
 
Підсумовуючи вищевикладене, колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що страхове відшкодування є недостатнім для повного відшкодування завданої позивачу шкоди, тому з ОСОБА_1 , як з винної у ДТП особи, підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Конюшка Дениса Борисовича залишити без задоволення.
 
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 21 січня                   2021 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   
 
Дата складення повного судового рішення  19  жовтня  2021 року.

 
 
Головуючий                                                                                     Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                                                  Л.П. Сушко 
 
                                                                                                              Є.М. Суханова