П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

09 листопада 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/7359/21	
Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "РІЕТУМУ БАНКА" на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від    07 вересня 2021 року по справі № 400/7359/21 за позовом    Акціонерного товариства "РІЕТУМУ БАНКА" до    приватного виконавця Довгань Вікторії Володимирівни, 3-ті особи:    Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина", Товариство з обмеженою відповідальністю "Знаменівський олійноекстракційний завод" ,     Товариство з обмеженою відповідальністю "АПК ЕНЕРГІЯ" ,     Компанія Oleos Swiss S.A. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
             
                                                                     ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Акціонерне товариство "РІЕТУМУ БАНКА звернулося з вищевказаним адміністративним  позовом в якому просило:
- визнати протиправними та скасувати дії приватного виконавця Довгань Вікторії Володимирівни щодо вилучення та опису майна олії соняшникової нерафінованої;
- визнати протиправною та скасувати постанову від 19.08.2021 ВП № 66582271 про опис та арешт майна (коштів) боржника; 
- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань Вікторію  Володимирівну повернути до ТОВ МП "Термінал - Укрхарчозбутсировина" на відповідальне зберігання олію з насіння соняшнику врожаю 2019-2020 року вивезену раніше у рамках виконавчого провадження № 66582271.
В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що у рамках ВП № 66582271 відповідачем незаконно з порушенням статті 29, 51 Закону України" Про виконавче провадження" вчинялись виконавчі дії, щодо вивезення заставного майна позивача, після 22 години та у вихідні і святкові дні.
Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 07.09.2021 відмовив Акціонерному товариству "РІЕТУМУ БАНКА" у відкритті провадження по справі за його позовом до приватного виконавця Довгань Вікторії Володимирівни, 3-ті особи:    Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина", Товариство з обмеженою відповідальністю "Знаменівський олійноекстракційний завод" ,     Товариство з обмеженою відповідальністю "АПК ЕНЕРГІЯ" ,     Компанія Oleos Swiss S.A. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Адміністративний позов з додатками повернув позивачу.
Роз`яснив позивачу, що його спірні правовідносини повинні розглядатися у встановленому законодавством порядку щодо виконання рішення Господарського суду Одеської області № 916/2508/21.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство "РІЕТУМУ БАНКА" звернулась з апеляційною скаргою, в якій просило її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не прийняв до уваги правову позицію , викладену у постанові Великої Палати  Верховного Суду від 05.06.2019 по справі № 917/2267/14 в якій чітко вказано, що подібні справи розглядаються в порядку адміністративного судочинства.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статями 160, 161, 171цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Відповідно частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 Господарського процесуального кодексу України).
При цьому гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Відповідно до статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Частиною першою статті 340 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Водночас за змістом положень статей 2, 4 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Згідно з правилами адміністративного судочинства щодо особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Крім того, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби встановлено Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Оскільки Господарським процесуальним кодексом України не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця особами, які не є сторонами такого виконавчого провадження, то відповідно до частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України такі спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Тотожній підхід був застосований Великою Палатою Верховного Суду  при розгляді справи № 917/2267/14 (№ 12-32гс19) 05 червня 2019 року , Верховним Судом при розгляді справ  № 815/2255/16 (провадження № 11-177апп18)  30 травня 2018 року, № 823/359/18 (провадження № 1470апп18) 27 березня 2019 року. 
Відповідно статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
За матеріалами справи Акціонерне товариство "РІЕТУМУ БАНКА"  звернулося до суду першої інстанції зі скаргою на вказані дії приватного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 19 серпня 2021 року у виконавчому провадженні № 66582271 з примусового виконання ухвали  Господарського суду Одеської області від 19.08.2021 по справі № 916/2508/21 .
Відтак, з огляду на вказані приписи Закону України «Про виконавче провадження», скаржник (Акціонерне товариство "РІЕТУМУ БАНКА"), який оскаржує зазначені дії приватного виконавця у межах справи № 916/2508/21 про накладення арешту на кошти боржника (компанія OLEOS SWISS S.A.) на користь стягувача (Товариство з обмеженою відповідальністю "АПК ЕНЕРГІЯ"), не є стороною вказаного виконавчого провадження.
Ураховуючи те, що Акціонерне товариство "РІЕТУМУ БАНКА" не є стороною виконавчого провадження № 66582271 і не наділене правом щодо оскарження вказаних дій приватного виконавця щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 19 серпня 2021 року в передбаченому Господарським процесуальним кодексом України порядку, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про можливість розгляду позову Акціонерного товариства  "РІЕТУМУ БАНКА" за правилами господарського судочинства, оскільки згідно з приписами частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розгляд цієї скарги віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 917/2267/14 (№ 12-32гс19).
Оскільки при винесенні ухвали судом порушені норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 320 КАС України, приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

                                                          ПОСТАНОВИВ:
          
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "РІЕТУМУ БАНКА  задовольнити, ухвалу  Миколаївського окружного адміністративного суду від    07 вересня 2021 року по справі № 400/7359/21 – скасувати.
Постановити по справі № 400/7359/21 нову ухвалу з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Домусчі С.Д.