ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року	Львів	Справа № 500/2627/21 пров. № А/857/14868/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Гінди О.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Чортківської районної ради на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року (суддя – Дерех Н.В., м. Тернопіль, повне судове рішення складено 14 липня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чортківської районної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у травні 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Чортківської районної ради, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягала у невиплаті позивачу середньої заробітної плати, яку він отримував на виборній посаді заступника голови Гусятинської районної ради на період працевлаштування, починаючи з 09.12.2020, але не більше шести місяців; зобов`язати Чортківську районну раду виплачувати позивачу середньомісячну заробітну плату в розмірі 39690,00 грн., починаючи з 09.12.2020, але не більше шести місяців.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після звільнення ОСОБА_1 з виборної посади відповідачем всупереч вимогам  ст.33 Закону України "Про статус місцевих депутатів"  не працевлаштовано позивача на попередній або рівноцінній посаді та не збережено за ним середню заробітну плату на строк не більше шести місяців або до дня його працевлаштування. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі №500/2627/21 позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Чортківської районної ради щодо невиплати ОСОБА_1 середньої заробітної плати, яку він отримував на виборній посаді заступника голови Гусятинської районної ради на період працевлаштування, починаючи з 09.12.2020, але не більше шести місяців. Зобов`язано Чортківську районну раду нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату, яку він одержував на виборній посаді, на період його працевлаштування, починаючи з 09.12.2020 та до дати працевлаштування, але не більше шести місяців. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Чортківської районної ради на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн., сплачений відповідно до квитанції про сплату №60667 від 12.05.2021 та 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що позивач звернувся із заявою про вирішення питання про його працевлаштування до неналежного суб`єкта (Гусятинської районної ради), що і призвело в подальшому до порушення його прав, хоча знав, що саме Чортківська районна рада наділена повноваженнями щодо його працевлаштування, оскільки запис в трудовій книжці позивача про звільнення з посади був здійснений не в Гусятинській районній раді, а в належного суб`єкта повноважень – Чортківській районній раді. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на правильність висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої  статті 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що згідно з розпорядження Гусятинської районної ради Тернопільської області від 29.05.2015 №50 ОСОБА_1 був призначений на посаду керуючого справами районної ради в порядку переведення з посади начальника загального відділу Гусятинської районної ради з 02.06.2015, як такого, що перебував у кадровому резерві на дану посаду.
Зі змісту Рішення першої сесії сьомого скликання Гусятинської районної ради від 01.12.2015 №4 "Про обрання та умови оплати праці заступника голови Гусятинської районної ради" видно, що позивача було обрано депутатом Гусятинської районної ради на посаду заступника голови Гусятинської районної ради сьомого скликання.
Відповідно до розпорядження Гусятинської районної ради від 01.12.2015 №99 позивача звільнено з посади керуючого справами районної ради у зв`язку із обранням його на виборну посаду з 01.12.2015.
У подальшому, позивач з 08.12.2020 звільнений з посади заступника голови Гусятинської районної ради, п.п.1 п.6-2  розділу  У "Прикінцеві положення" Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні "  у зв`язку із закінченням  повноважень Гусятинської районної ради, що підтверджується записом у трудовій книжці № 21 серії НОМЕР_1 .
Гусятинською районною радою Тернопільської області 08.12.2020 позивачу видано довідку №208/03-06, в якій зазначено, що Гусятинська районна рада не може поновити позивача на посаді керуючого справами Гусятинської районної ради, яку він обіймав до переходу на виборну посаду заступника голови Гусятинської районної ради, оскільки посада керуючого справами районної ради не є вакантною і не має можливості зробити її такою з дотриманням вимог трудового законодавства. Крім того, відсутня інша рівноцінна робота (посада), на яку можна призначити ОСОБА_1 , оскільки Гусятинська районна рада відповідно до чинного законодавства буде реорганізована шляхом приєднання до Чортківської районної ради.
Також 08.12.2020 позивач звернувся із заявою (вх.№416/03-06) до Гусятинської районної ради, в якій просив разом з керівництвом Чортківської районної ради, як правонаступником вирішити питання про його працевлаштування.
Розпорядженням голови районної ради від 17.12.2020 року №73-ОД «Про попередження працівників Бучацької, Борщівської, Монастириської, Заліщицької, Гусятинської районних рад про наступне вивільнення у порядку ст.49-2 Кодексу законів про працю України», на підставі рішення Чортківської районної ради від 17.12.2020 року №14 «Про реорганізацію Бучацької Борщівської, Монастириської, Заліщицької, Гусятинської районних рад шляхом приєднання до Чортківської районної ради» відповідно до п. 1 ст.  40  та ст.  49-2 Кодексу законів про працю України», п. 5 попереджено працівників виконавчого апарату Гусятинської районної ради про наступне вивільнення у зв`язку із реорганізацією Гусятинської районної ради.
Після цього, 16.01.2021 позивач звернувся до Чортківської районної ради із заявою (вх.№63/04-03), в якій просив на сесії районної ради прийняти відповідне рішення "Про виплату середньомісячної заробітної плати на період  працевлаштування та включити дане питання в порядок денний чергової сесії.
У відповідь на вказану заяву Чортківська районна рада Тернопільської області листом від 12.02.2021 №04-03/83 повідомила, що підстав для проведення та виплати середньої заробітної плати на період працевлаштування, строком не більше шести місяців у Чортківській районній раді немає.
Позивач 24.03.2021 звернувся з депутатським запитом до Чортківської районної ради, в якому просив на засіданні комісії з питань бюджету та економічного розвитку розглянути питання, що стосується відповідного запиту, а саме виплати середньомісячного заробітку як такого, що перебував на виборній посаді  - заступника голови Гусятинської районної ради УІІ скликання на період працевлаштування відповідно до вимог  Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".
У відповідь на вказаний запит Чортківська районна рада листом від 26.03.2021 №06-02/153 повідомила позивача про те, що в результаті обговорення головою  районної ради доведено до членів комісії заяву, яка надійшла від ОСОБА_1 від 16.01.2021 (вх.№63/04-03) "Про виплату середньомісячної заробітної плати на період працевлаштування" із додатками,  та відповідь надану за результатами розгляду заяви від 12.02.2021 №04-03/83 Чортківською районною радою. Головою комісії винесено питання на голосування щодо включення питання до порядку денного позачергової третьої сесії районної ради. За результатами головування дане питання не підтримано.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати середньої заробітної плати, яку ОСОБА_1 отримував на виборній посаді заступника голови Гусятинської районної ради, на період працевлаштування, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмовляючи позивачу у збереженні середньої заробітної плати, яку він одержував за роботу на виборній посаді, відповідач діяв всупереч вимогам частини другої  ст. 33 Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року №93-IV, а тому така бездіяльність відповідача є протиправною, у зв`язку з чим Чортківська районна рада зобов`язана провести нарахування та виплату позивачу середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, на період його працевлаштування, починаючи з 09.12.2020 та до дати працевлаштування, але не більше шести місяців.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Закон України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні»  (далі Закон №280/97-ВР) відповідно до  Конституції України  визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Згідно з частиною першою  ст.10 Закону №280/97-ВР  сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені  Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до частини другої  ст.12 Закону №280/97-ВР  сільський, селищний, міський голова обирається відповідною територіальною громадою на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному  законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових місцевих виборах, визначається  Конституцією України.
Згідно з приписами частини п`ятої  ст.12 Закону №280/97-ВР  на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.
Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради визначає  Закон України від 11 липня 2002 року №93-IV «Про статус депутатів місцевих рад»  (далі Закон №93-IV), який також встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради.
Згідно з частинами першою та другою   ст.4 Закону №93-IV  депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до  Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів".
Повноваження депутата місцевої ради починаються з дня відкриття першої сесії відповідної ради з моменту офіційного оголошення підсумків виборів відповідною територіальною виборчою комісією і закінчуються в день відкриття першої сесії цієї ради нового скликання, крім передбачених  законом  випадків дострокового припинення повноважень депутата місцевої ради або ради, до складу якої його обрано.
Згідно з частинами першою та другою  ст.33 Закону України №93-IV  у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.
З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.
Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.
У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до  закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.
Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.
Таким чином, право на отримання середнього заробітку, отриманого на виборній посаді, має особа, якщо вона не є пенсіонером та не була забезпечена роботою після припинення повноважень. Такий заробіток зберігається на період 6 місяців і підлягає виплаті з відповідного місцевого бюджету.
Гарантії для працівників, обраних на виборні посади, також встановлені  статтею 118 КЗпП України, за змістом якої працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.
На підставі системного аналізу наведених вище приписів нормативно-правових актів можна дійти висновку, що колишньому депутату міської ради чинним законодавством гарантується збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців.
При цьому, обов`язок запропонувати звільненим особам з роботи внаслідок обрання їх на виборні посади роботу (посаду) за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді покладається саме на роботодавця. Збереження протягом шести місяців середнього заробітку не звільняє адміністрацію установи, де працював депутат міської ради, вжити заходів до його працевлаштування.
Гарантія збереження середньої заробітної плати, яку працівник одержував на виборній посаді, можлива лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому необхідною умовою реалізації зазначеного права є неможливість забезпечення роботодавцем надання попередньої роботи (посади), а у разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.
Закон №93-IV  покладає на роботодавця обов`язок забезпечити депутату, строк повноважень якого закінчився, надання попередньої роботи (посади) і лише в разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.
Таким чином, чинним законодавством гарантується право депутата місцевої ради після закінчення його повноважень за виборною посадою, на надання попередньої або рівноцінної роботи (посади), а за її відсутності - збереження за ним середньої заробітної плати на строк не більше шести місяців або до дня його працевлаштування.
Разом з тим, підставою для припинення таких виплат є працевлаштування колишнього депутата місцевої ради в період гарантованого шестимісячного строку для працевлаштування, виникнення права на пенсійне забезпечення, закінчення гарантованого шестимісячного строку для працевлаштування.
Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що міститься у постанові від 13.08.2020 у справі №174/445/16-а.
При цьому, колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими та безпідставними доводи апелянта про те, що позивачем не надано належних доказів реалізації свого права на працевлаштування (звернення до підприємства, установи, організації чи до іншого роботодавця, реєстрація у державному центрі зайнятості, відсутність можливості працевлаштуватися, потреба у соціальному захисті), а також про протиправність відмови роботодавця у прийнятті на роботу виборного працівника після закінчення строку його повноважень та можливість судового розгляду такого спору, оскільки предметом даного спору є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у збереженні за позивачем середньої заробітної плати (за шість місяців) та зобов`язання провести її нарахування та виплату, а не працевлаштування позивача.
Крім того, Законом №93-IV не передбачено обов`язку позивача доводити правомірність відмови попереднього роботодавця щодо працевлаштування.
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, що містяться у постанові від 25.10.2019 по справі №345/3102/16-а.
За змістом  Закону №93-IV  збереження протягом шести місяців середнього заробітку не звільняє адміністрацію установи, де працював депутат місцевої ради (голова ради), від обов`язку вжити заходи до його працевлаштування.  Закон №93-IV  покладає на роботодавця обов`язок забезпечити депутату, строк повноважень якого завершився, надання попередньої роботи (посади) і лише в разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.
Строки, протягом яких відповідач має виконати зазначений обов`язок запропонувати надати рівноцінну роботу, нормативно не встановлений. До часу працевлаштування такій особі повинна бути збережена середня заробітна плата, але не більше 6 місяців. У разі відмови особи від працевлаштування обов`язок роботодавця зі збереження такого заробітку особи припиняється.
Разом з тим, відповідач на підставі приписів  ст.33 Закону України №93-IV був зобов`язаний на період працевлаштування позивача, або до отримання відмови останнього у працевлаштуванні, зберегти за ним, але не більше шести місяців, середню заробітну плату, яку він одержував на виборній посаді у раді.
При цьому, колегія суддів апеляційного суду враховує, що позивач не є пенсіонером та не був забезпечений роботою після припинення повноважень. Доказів протилежного відповідачем не подано та судом не встановлено.
Інформація про те, що ОСОБА_1 не є пенсіонером та не був забезпечений роботою після припинення повноважень, підтверджується також довідкою Управління обслуговування громадян відділ обслуговування громадян №4 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.02.2021 №81, довідкою Управління обслуговування громадян відділ обслуговування громадян №4 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 11.05.2021 №1900-0207-8/13825, довідкою Гусятинської районної філії Тернопільського обласного центру зайнятості Державної служби зайнятості (центральний апарат) від 11.05.2021 №122.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Гусятинська районна рада перебуває в стані припинення, з 23.12.2020, на підставі внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації.
Згідно з частиною першою  статті 104 Цивільного кодексу України  юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Відповідно до рішення Чортківської районної ради від 17.12.2020 №14 "Про реорганізацію Бучацької, Борщівської, Монастириської, Заліщицької, Гусятинської районних рад шляхом приєднання до Чортківської районної ради", Гусятинську районну раду реорганізовано шляхом приєднання до Чортківської районної ради.
На підставі наведеного можна дійти висновку, що права та обов`язки Гусятинської районної ради перейшли до її правонаступника Чортківської районної ради. 
Враховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними покликання апелянта на те, що позивач звернувся із заявою про вирішення питання про його працевлаштування до неналежного суб`єкта (Гусятинської районної ради), оскільки на момент звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою (08.12.2020) Гусятинська районна рада ще не була реорганізована. Крім того, як вбачається зі змісту заяви позивача від 08.12.2020 позивач просив Гусятинську районну раду вирішити питання про його працевлаштування разом із правонаступником, тобто з Чортківською районною радою. У подальшому позивач з приводу вирішення спірного питання звертався безпосередньо до Чортківської районної ради.
Апеляційний суд при вирішення даного спору також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 по справі «Кечко проти України» (п.23 рішення, заява № 63134/00) зазначив: якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
Аналізуючи фактичні обставини справи у сукупності з наведеними вище приписами нормативно-правових актів, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відмовляючи позивачу у збереженні середньої заробітної плати, яку він одержував за роботу на виборній посаді, відповідач діяв всупереч вимогам частини другої  ст. 33 Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року №93-IV, а тому така бездіяльність відповідача є протиправною, у зв`язку з чим Чортківська районна рада зобов`язана провести нарахування та виплату позивачу середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, на період його працевлаштування, починаючи з 09.12.2020 та до дати працевлаштування, але не більше шести місяців.
Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.
Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат учасниками справи не оскаржується, а тому відсутні підстави для апеляційного перегляду рішення суду в цій частині.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове. 
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Чортківської районної ради залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року у справі №500/2627/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш