Ухвала
21 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 756/10060/17
провадження № 51-3003кмо20
 
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів:                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , 
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018  року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 травня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №  12017100050003906, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.  Шепетівки Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі  – КК),
у с т а н о в и л а: 
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року ОСОБА_7 засуджено за ч.  2 ст.  121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 травня 2020 року вирок щодо ОСОБА_7 залишено без змін. На підставі ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК (в редакції 
від 26 листопада 2015 року) в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 05 травня 2017 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати за проведення експертизи № 031-203-2019 на користь Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи в розмірі 9752 грн 60 коп. 
Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 22 квітня 2017 року приблизно о 23:30 біля кооперативу по будівництву та експлуатації підземних індивідуальних гаражів «Заграва» на проспекті Героїв Сталінграду, 20-А в м. Києві на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно завдав кілька ударів кулаками ОСОБА_8 у голову, внаслідок чого останній упав спиною на землю. ОСОБА_7 сів зверху на потерпілого та продовжив його побиття кулаками в  голову, чим заподіяв тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя. Внаслідок отриманої закритої черепно-мозкової травми потерпілий помер у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Засуджений ОСОБА_7  подав касаційну скаргу, в якій вказуючи на пункти 1 та 2 ч.  1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), просить скасувати оскаржені судові рішення, а кримінальне провадження закрити на підставі пункту 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 вересня 2021 року матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на підставі ч. 2 ст. 4341 КПК передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі – об`єднана палата).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 4341 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати.
Отже, за змістом наведеної норми процесуального права підставою для передачі кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати є такі умови: 1) необхідність відступити від висновку, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої судової палати або у складі іншої палати; 2) подібність правовідносин, за яких було неоднаково застосовано норми права. 
При передачі матеріалів провадження на розгляд об`єднаної палати колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі – колегія суддів) не дотрималась зазначених вимог закону.
У розглядуваному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 колегією суддів було встановлено, що судово-медичну експертизу № 1136/2 від 19 червня 2017  року, про визнання висновку якої недопустимим доказом порушується питання стороною захисту, проведено за постановою слідчого Оболонського управління поліції ОСОБА_9 , який не входив до складу слідчої групи.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 серпня 2019 року (справа № 555/456/18), призначення судово-медичної експертизи слідчим,який не входив до складу групи слідчих, яким доручено досудове розслідування, є істотним порушенням, внаслідок чого висновок експерта є недопустимим доказом.
В ухвалі про передачу матеріалів на розгляд об`єднаної палати колегія суддів вважала за необхідне відступити від цього правового висновку, мотивуючи тим, що у Касаційному кримінальному суді Верховного Суду сформовано висновки щодо застосування ч. 1 ст. 87 КПК, відповідно до яких для прийняття рішення у справі суд має отримати якомога більшу інформацію щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, забезпечивши сторонам можливість у змагальній процедурі перевірити та заперечити цю інформацію.
При цьому виключення доказів, які можуть мати стосунок до важливих фактів справи, є крайнім заходом, який має застосовуватися у разі, якщо іншими засобами неможливо усунути фактори, які перешкоджають забезпеченню справедливого судового розгляду. Перед тим, як визнати доказ недопустимим, слід встановити, чи відбулося порушення певного права або свободи людини, визначене відповідними правовими актами, та чи було це порушення настільки істотним, щоб виправдати виключення доказу як недопустимого.
Такий підхід до визначення допустимості доказів колегія суддів визнає правильним і вважає, що об`єднана палата, відступивши від висновку, викладеного в постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 серпня 2019 року (справа № 555/456/18), має сформулювати наступний висновок:
«Призначення експертизи слідчим, що не входить до складу групи слідчих, яким доручене розслідування, є порушенням кримінального процесуального закону. При вирішенні питання про допустимість висновку експерта, отриманого внаслідок такого порушення, суд має взяти до уваги доводи сторін, яким чином це порушення позначилося на забезпеченні прав і свобод сторони захисту чи інших учасників судового процесу, передбачених правовими положеннями, згаданими в частині 1 статті 87 КПК, і у разі встановлення зв`язку між цим порушенням і порушенням відповідних прав і свобод визначити та навести в рішенні відповідні мотиви, чому він вважає чи не вважає такі наслідки для прав і свобод особи істотними».
Метою передачі матеріалів провадження на розгляд об`єднаної палати є забезпечення сталості судової практики, що сприяє правовій визначеності, яка втілюється з додержанням загальних засад кримінального провадження, встановлених у ст. 7 КПК, шляхом однакового застосування тієї самої норми права за подібних правовідносин.
Відтак завданням об`єднаної палати є необхідність сформувати обґрунтовану правову позицію щодо застосування конкретної норми права, яку було неправильно застосовано, й сприяти єдиному та правильному правозастосуванню в судовій практиці.
Із вище наведеного вбачається, що правовідносини у даному кримінальному провадженні й ті, з приводу яких сформульовано правовий висновок у постанові колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 серпня 2019 року (справа № 555/456/18), є подібними.
Водночас колегією суддів пропонується відступити від висновку, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду, та сформувати висновок щодо застосування норми ч. 1 ст. 87 КПК, але саме в контексті оцінки доказів на предмет їх допустимості/недопустимості.
Відповідно ж до ст. 94 КПК оцінка доказів здійснюється судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.
Отже, колегією суддів порушено питання щодо застосування норми ч. 1 ст. 87 КПК, яке має вирішуватися у конкретному провадженні, виходячи з установлених судом фактичних обставин.
Враховуючи зазначене, ухвала колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 07 вересня 2021 року не містить передбачених ч. 2 ст. 4341 КПК підстав для передачі провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 квітня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 травня 2020  року на розгляд об`єднаної палати, а тому кримінальне провадження підлягає поверненню на розгляд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду для прийняття рішення по суті. 
Керуючись статтями 7 та 4341 КПК, об`єднана палатаКасаційного кримінального суду Верховного Суду
п о с т а н о в и л а:
Повернути матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва 
від 23 квітня 2018 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 травня 2020  року на розгляд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду для прийняття рішення по суті. 
 
С у д д і:

 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                              ОСОБА_3 

 
ОСОБА_4                      ОСОБА_5                            ОСОБА_6