ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

01 грудня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/3231/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року (суддя Казанчук Г.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та стягнення середнього заробітку, -
                                                      
                                                    ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, просив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення (21.08.2020 р.) по день фактичного розрахунку (09.06.2021 р.);
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії УкА291раїни на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення (21.08.2020 р.) по день фактичного розрахунку (09.06.2021 р.) із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2021 року позов було задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні) у розмірі 36892,49 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Відповідачем була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині  стягнення середнього заробітку за час  затримки при розрахунку при звільнення за період  з 21.08.2020 по 25.03.2021 (включно); стягнення  середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із одночасною компенсацією сум податку  з доходів фізичних осіб; 
Ухвалити нове рішення, яким залишити позовну заяву без розгляду в частині вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.08.2020 по 25.03.2021 (включно); відмовити у стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб; зменшити суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до вимог Великої  Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не було враховано, що  у справі №340/1690/21 на користь ОСОБА_1  було стягнуто з військової частини середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення (21.08.2020) по день фактичного розрахунку (25.03.2021). 
Також зазначено, що суд першої інстанції безпідставно зазначив про стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку з компенсацією  сум податку з доходів фізичних осіб та не зменшив суму компенсації у зв`язку з тим, що дії позивача  призвели до штучного збільшення періоду  компенсації.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач проходив військову службу за контрактом у складі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Наказом командувача Національної гвардії України (по особовому складу) №148 о/с від 24.07.2020 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №180 від 21.08.2020 ОСОБА_1 з 21.08.2020 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 у справі №340/762/21 позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України було задоволено; 
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 роки; 
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 4 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за 2016, 2017, 2018, 2019 та 2020 роки.
09.06.2021 Військовою частиною НОМЕР_1 на виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 у справі №340/762/21 виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію за усі невикористані дні такої додаткової відпустки у розмірі 36892,49 грн. (а.с.12).
Позивач звернувся з даним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідачем не було проведено з позивачем під час звільнення з військової служби остаточний розрахунок, що підтверджується рішенням суду, що набрало законної сили, тому позивач має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки розрахунку, але виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд стягнув з відповідача на користь позивача відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 36892,49 грн.
Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Судом апеляційної інстанції було встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі 340/1690/21, зміненим постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2021 року було визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України  щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 21.08.2020р. по день фактичного розрахунку 25.03.2021р.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 21.08.2020р. по день фактичного розрахунку 25.03.2021р. в розмірі 13000 грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Таким чином,  на час ухвалення судом першої інстанції рішення в справі, що розглядається,  є таким, що набрало законної сили рішення у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав за період з 21.08.2020 по 25.03.2021.
Спадній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.08.2020 по 25.03.2021 вже було стягнуто за рішенням суду, яке набрало законної сили. 
Судом першої інстанції вказаного враховано не було.
В той же час, відповідно до пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, це було підставою для закриття провадження у справі в частині позовних вимог за період  з 21.08.2020 по 25.03.2021.
Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Щодо позовних вимог за період з 26.03.2021 по день фактичного розрахунку - 09.06.2021.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Враховуючи, розмір щоденного грошового забезпечення позивача 811грн. 13 коп. (а.с.25), та період затримки 75 днів  (з 26.03.2021 по  09.06.2021), то сума  середнього заробітку по день фактичного розрахунку складає 60   834грн. 75 коп. 
Відповідно до висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, суд може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, і що таке зменшення має залежати від розміру недоплаченої суми.
Колегія суддів вважає необхідним врахувати наступні обставини: дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.
Колегія суддів бере до уваги, що позивач звертався до суду за стягненням грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та за стягненням вартість речового майна, що належить до видачі двома різними позовними заявами.
По справі №340/762/21 позивач за стягненням грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки звернувся в березні 2021 року, тоді як  з 21.08.2020  був виключеним  зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. 
Також позивач двічі звертався з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Зазначене свідчить про намагання збільшити суму середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
За таких обставин колегія суддів доходить до висновку що справедливою, пропорційною та такою, що відповідає критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат, може вважатися виплата у розмірі 3 000 грн.
Розподіл судових витрат необхідно здійснити відповідно до частини 3 статті 139 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 315, 317, 319, 321, 322 КАС України, суд, -                                   

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити частково. 
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду  від 31 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та стягнення середнього заробітку скасувати.
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та стягнення середнього заробітку за період з 21.08.2020 по 25.03.2021 залишити без розгляду.
Позовні вимоги  в іншій частині задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні) у розмірі 3000 грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь  ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 90 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 01 грудня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш