УХВАЛА             
 
21 жовтня 2021 року 
м. Київ
 
справа № 757/49871/18-ц
провадження № 61-18875св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.,
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 04 лютого 2020 року у складі судді Ільєвої Т. Г. та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 рокуу складі колегії суддів: Ігнатченко Н. В., Голуб С. А., Таргоній Д. О.,
 
у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення банківського вкладу,
 
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про стягнення банківського вкладу. 
 
Позов мотивований тим, що 13 січня 2014 року позивач, будучи клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», уклав з останнім договір вкладу «Стандарт», заява від 13 січня 2014 року № SAMDNWFD0070057145400, згідно з якою йому було оформлено депозитний вклад.
 
Вказаний депозитний вклад було внесено з використанням системи Internet Banking Приват24 шляхом списання банком грошових коштів у сумі 36 000,00 дол. США з інших карткових рахунків позивача вже відкритих у банку, зокрема з карткових рахунків: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 ; НОМЕР_4 . Залишок за вказаним вкладом станом на 13 січня 2014 року становив 36 000,00 дол. США, що зафіксовано в заяві (розпорядженні) від 13 січня 2014 року № SAMDNWFD0070057145400.
 
Відповідно до положень Умов та Правил (в редакції, діючій на час внесення вкладу) заява-анкета про надання банківських послуг була подана позивачем та прийнята банком задовго до подання заяви від 13 січня 2014 року № SAMDNWFD0070057145400, про що свідчать численні банківські картки, видані відповідачем позивачу та відповідні картрахунки наведені вище. Отже, договір банківського вкладу, відповідно до Умов та Правил, було укладено сторонами 13 січня 2014 року строком на 6 місяців по 13 липня 2014 року включно.
 
Разом з тим, пункти 2.2.2.1, 2.2.1.9 Умов та Правил передбачали для вкладу даного виду автоматичне продовження і сторони жодного разу не повідомляли один одного про відмову від продовження терміну вкладу чи небажання продовжити вклад на новий строк. Термін вкладу мав неодноразово подовжуватись банком автоматично до подання заяви-вимоги про закриття вкладу (повернення банківського вкладу) та не потребував додаткових заяв клієнта. Можливість дострокового розірвання вказаного договору банківського вкладу була передбачена, як пам`яткою клієнта, наведеною в заяві від 13 січня 2014 року № SAMDNWFD0070057145400, так і пунктом 2.2.1.35 Умов та Правил, згідно якого клієнт має право достроково забрати вклад, підписавши заяву на розірвання вкладу за 2 робочих банківських дні до дати розірвання договору.
 
Вимога про повернення банківського вкладу шляхом переказу грошових коштів на картковий рахунок позивача, відкритий в ПАТ КБ «ПриватБанк» була подана до Херсонської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» 17 квітня 2018 року, проте банк не здійснив повернення банківського вкладу та нарахованих відсотків.
 
Позивач також вказував, що ні пункт 2.2.1 Умов та Правил, що регламентує загальні положення щодо депозитів, ні пункт 2.2.2.1 Умов та Правил, що регламентує спеціальні умови щодо вкладу «Стандарт», не містять норм протилежних загальному правилу щодо збільшення суми вкладу на проценти, що не були витребувані вкладником, встановленого частиною шостою статті 1061 ЦК України, до того ж, відповідно до заяви № SAMDNWFD0070057145400 від 13 січня 2014 року нараховані проценти мали зараховуватись не на окремий рахунок чи картку позивача, а на рахунок, за якими обліковувався банківський вклад № НОМЕР_5 безпосередньо збільшуючи суму вкладу на вказаному рахунку.
 
Із положень пунктів 2.2.1.9.1 та 2.2.1.9.2 Умов та Правил слідує, що перерахування коштів на вклад «До запитання» є правом банку і вказане перерахування може не здійснюватися банком. Зважаючи на те, що відповідач жодного разу не повідомляв про відкриття на його ім`я вкладу «До запитання», позивач вважає, що вклад «Стандарт» неодноразово автоматично продовжувався ще на один строк (по 6 місяців). Під час автоматичного продовження вкладу на новий строк процентна ставка за вкладом «Стандарт» мала враховувати надбавку у розмірі 0,5 % річних з лютого 2015 року по листопад 2016 року та 0,2 % річних з грудня 2016 року по лютий 2017 року включно.
 
Оскільки відповідачем не було надано позивачу відомостей щодо розміру базових ставок за депозитним вкладом «Стандарт» в дол. США строком на 6 місяців, що були встановлені в період з 01 січня 2014 року і по теперішній час, на думку позивача розмір такої ставки залишався незмінним, адже про інше його відповідач жодного разу його не повідомляв. У зв`язку з наведеним, загальний розмір процентів, що має бути виплачений відповідачем позивачу на банківський вклад за період з 14 січня 2014 року по 13 вересня 2018 року становить 18 752,4 дол. США.
 
Позивач просив стягнути з відповідача на його користь банківський вклад у сумі 36 000,00 дол. США та проценти за вказаним вкладом у сумі 18 752,41 дол. США.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року позов задоволено.
 
Стягнуто на користь ОСОБА_1 з АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за укладеним між сторонами договором банківського вкладу № SAMDNWFD007005714145400 у сумі 36 000,00 дол. США та проценти за вкладом у сумі 18 752,41 дол. США, а також судовий збір у розмірі 8 810,00 грн.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 02 грудня 2020 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
 
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року змінено, викладено другий абзац його резолютивної частини в наступній редакції.
 
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором банківського вкладу від 13 січня 2014 року № SAMDNWFD007005714145400 у сумі   36 000,00 дол. США та нараховані проценти по вкладу у сумі 17 124,45 дол. США, а всього - 53 124,45 дол. США.
 
В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року залишено без змін.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2020 року до Верховного Суду, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її з Печерського районного суду м. Києва.
 
04 лютого 2021 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Литвиненко І. В.
 
Позиція та висновки Верховного Суду
 
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом  ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення банківського вкладу призначити до судового розгляду.
 
Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
 
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                  А. І. Грушицький

                                                                                                             В. С. Висоцька

                                                                                                             І. В. Литвиненко