ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 161/11192/21 пров. № А/857/17897/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В., 
                                                                                 Довгополова О.М.,                                                                             
з участю секретаря судового засідання                Петрунів В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2021 року (прийняте у м. Луцьку суддею Присяжнюк Л. М.) у справі № 161/11192/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, командира взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП у Волинській області Костевка Юрія Юрійовича про визнання незаконною та скасування постанови,

                                                     В С Т А Н О В И В :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із вказаним позовом та просив визнати незаконною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО 18 № 662190 від 10 червня 2021 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що його неправомірно притягнуто до відповідальності як такого, що керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, позаяк про рішення, яким він позбавлений права керування транспортним засобом, він не знав, копії рішення не отримував, посвідчення водія у нього ніхто не вилучав.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини у справі, порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував наведених ним доводів, що до часу винесення оскаржуваної постанови - до 10 червня 2021 року - він не знав про існування відносно нього рішення, яким він позбавлений права керування транспортним засобом, позаяк участі в судовому засіданні  з цього приводу не приймав, копії рішення не отримував, відтак не знав, що повинен здати своє посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. Отже,  рішення суду про позбавлення його права керування транспортним засобом не було звернуто до виконання протягом 7 місяців, відповідно, з урахуванням вимог статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) постанова про позбавлення права керування транспортним засобом на час винесення оскаржуваної постанови не підлягала виконанню. Щодо визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, зазначає, що відеофіксацію швидкості руху автомобіля здійснено без застосування будь-якого пристрою, наприклад, штативу, а поліцейський під час відеофіксації тримав прилад вимірювання швидкості в руках, відповідно, показання приладу щодо зафіксованої швидкості не можуть бути достовірними.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося.
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою серії ДПО 18 № 662190 від 10 червня 2021 року про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складеною командиром взводу № 2 роти № 3 батальйону УПП у Волинській області Костевко Ю.Ю., Шеверда І.Я. притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 4 ст. 126 КУпАП і щодо нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20 400 грн.
Зі змісту постанови видно, що позивач, керуючи транспортним засобом Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_1 10.06.2021 о 10:25 год у м. Луцьку по вул. Ковельській, 118,  рухався зі швидкістю 83 км/год, порушивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 33 км/год. Також, водій керував автомобілем без права керування транспортними засобами, чим порушив приписи п. п. 2.1а, 12.4 ПДР України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження факту порушення позивачем п. п. 2.1 а, 12.4 ПДР України відповідачі надали належні, допустимі та достатні докази.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, не відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи з огляду на таке.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306 (далі - ПДР).
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.1а ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
У пункті 12.4 ПДР України вказано, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини четвертої статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено з матеріалів справи, оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину та керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Відповідач на підтвердження правомірності дій щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів надав фотокартку з технічного пристрою лазерного вимірювача шивдкості TruCam LTI20/20 № ТС 008400 від 10.06.2021, з якої видно, що автомобіль позивача рухався із зафіксованою швидкістю 83 км/год в населеному пункті, відеозапис з технічного пристрою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI20/20 № ТС 008400 від 10.06.2021, відеозапис поліцейського Костевка Ю.Ю. з портативного відеореєстратора від 10.06.2021, схему розташування технічних засобів організації дорожнього руху по вул.Ковельській в м. Луцьку Волинської області, а саме розташування дорожнього знаку 5.70 «Фото-відео фіксація порушень ПДР» після повороту на вул.Старицького. 
Відповідно до сертифікату відповідності від 23.12.2020 № UA/TR/001 22 052-20 лазерний вимірювач швидкості транспортнх засобів TruCam LTI20/20 № ТС 008400 є придатним до застосування.

Тобто, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які оформлені у встановленому законом порядку та мають бути враховані судом.

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідно до частини четвертої статті 126 КУпАП суд зазначає таке.

Як видно з матеріалів справи, позивач, керуючи транспортним засобом Fiat Doblo д.н.з. НОМЕР_1 10.06.2021 о 10:25 год у м. Луцьку по вул. Ковельській, 118 керував автомобілем без права керування транспортними засобами.

Також судом встановлено, що 01 жовтня 2020 року постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області, яка набрала законної сили 13 жовтня 2020 року, у справі № 161/12304/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 122-2 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

При цьому, у постанові суду вказано, що ОСОБА_1 двічі не з`явився на судове засідання, хоча вчасно та належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.
Судова кореспонденція у справі № 161/12304/20 надсилалася на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві у даній справі. 
Проте, доказів вручення повістки про виклик в суд матеріали справи не містять. Відтак, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не був повідомлений про розгляд справи 01 жовтня 2020 року, відповідно, не міг знати про наявність рішення про позбавлення його права керування транспортним засобом.

Відповідно до статті 317 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції, зазначеними у пунктах 2-4 частини другої статті 222 цього Кодексу.
Згідно з статтею 317-1 КУпАП, якою доповнено Кодекс згідно із Законом № 1231-IX від 16.02.2021, який набрав чинності 17.03.2021, виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять даних, що рішення суду про позбавлення позивача права керування транспортним засобом виконувалось посадовими особами органів Національної поліції. 
При цьому посвідчення водія знаходиться у позивача.
Оскільки позивачу не було відомо про наявність рішення про позбавлення його права керування транспортним засобом, відповідно, посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції не здав.
Наведені обставини дають підстави для висновку про відсутність умислу в позивача щодо ухилення від виконання рішення суду про позбавлення його права керування транспортним засобом, при тому, що суб`єктивною стороною вказаного правопорушення є вина у формі прямого умислу, тобто правопорушення могло бути вчинене лише з прямим умислом.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що стаття 130 КУпАП, в редакції на дату винесення рішення щодо позбавлення позивача права керування транспортним засобом, не передбачала відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, а отже і позбавлення права керування транспортними засобами у зв`язку з цим.
Тому, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі частини четвертої статті 126 КУпАП.

Відповідно до частини 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Як зазначалось вище, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та ч. 4 ст. 126 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20 400 грн, тобто стягнення накладено в межах санкції, передбаченої частиною четвертою статті 126 КУпАП.
Разом з тим, враховуючи протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі частини четвертої статті 126 КУпАП, суд позбавлений права виокремлення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності виключно на підставі частини першої статті 122 КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Вищенаведені обставини судом першої інстанції не були враховані.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, та невідповідність висновків суду обставинам справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 229, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 вересня 2021 року у справі № 161/11192/21 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО 18 № 662190 від 10 червня 2021 року і закрити справу про адміністративне правопорушення. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Постанова складена у повному обсязі 04 листопада 2021 року.