ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 183/2383/21(2-а/183/65/21)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
        суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
       розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1        
   на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.06.2021 року (головуючий суддя Оладенко О.С.)
       у справі №183/2383/21(2-а/183/65/21) за позовом ОСОБА_1      до відповідачів  головного спеціаліста-інспектора з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Олефіра Олександра Григоровича, Інспекції з контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення та стягнення моральної шкоди,- 
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 12.04.2021 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом до відповідачів  головного спеціаліста - інспектора з паркування відділу контролю  за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Олефіра Олександра Григоровича,  Інспекції з контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, в якому просив: 
- визнати протиправними та скасувати рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності: постанову серії РАП № 290032234 від 29 березня 2021 року та постанову від 29 березня 2021 року серії РАП № 290032235, винесені головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Олефіром Олександром Григоровичем (надалі за текстом – відповідач 1) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 152-1 КУпАП;
- зобов`язати інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (надалі за текстом – відповідач 2) видалити інформацію про правопорушення у реєстрах обліку правопорушень; 
- стягнути з відповідача 2 на користь позивача завдану моральну шкоду у розмірі 4000 грн.
В обґрунтування позову вказував, що позивач є інвалідом другої групи з 01 жовтня 2007 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. 29 березня 2021 року відповідачем 1 винесено постанову серії РАП № 290032234 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 грн. У постанові зазначено, що 22 лютого 2021 року о 14:27 год. транспортним засобом Lexus LX 570, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою Д1074 вул. Старокозацька в районі буд.25-37 м. Дніпро з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушив вимоги абз. 2 п.26 Правил паркування транспортних засобів.
Зазначив, що 22 лютого 2021 року він, керуючи автомобілем Lexus LX 570, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у м. Дніпро рухаючись по вул. Старокозацька з двостороннім рухом в районі будинків № 22-34 мав намір зробити зупинку. Вказана сторона вулиці має 4 місця призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, які були всі зайняті. Оскільки місця для паркування не було, він розвернувся та припаркувався на протилежній - лівій стороні вулиці, де були вільні місця. Повернувшись за декілька хвилин, побачив на передньому склі автомобіля конверт в якому було повідомлення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 152-1 КУпАП.
Також, іншою постановою відповідача 1 від 29 березня 2021 року серії РАП №290032235 його притягнуто до відповідальності за ч.1 ст. 152-1 КУпАП за адміністративне правопорушення, що сталося 17 лютого 2021 року. З приводу обставин даного правопорушення позивач зауважує, що не отримував повідомлень про притягнення його до адміністративної від повільності. Засобами поштового зв`язку 01 квітня 2021 року він позивачем отримано оскаржувані постанови. Позивач звертався до відповідача 2 з заявою про припинення провадження у справі про адміністративне правопорушення, розпочате на підставі повідомлення від 22 лютого 2021 року та надав докази наявності у нього інвалідності, проте йому відмовили. Причиною відмови відповідачем 2 зазначено відсутність на автомобілі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» та те, що автомобіль розміщено на місці, яке не призначене для безоплатного паркування транспортних засобів водіїв з інвалідністю.
Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що як особа з інвалідністю мав повне право здійснювати стоянку на місці для осіб з інвалідністю; в оскаржуваних постановах не зазначено про порушення Правил дорожнього руху, а в повідомленні про вчинене правопорушення від 22 лютого 2021 року міститься посилання на п.15 Правил дорожнього руху; майданчик для паркування не обладнано знаками 3.34 «Зупинку заборонено», тому Правила дорожнього руху позивачем не порушено; повідомлення від 22 лютого 2021 року містить інформацію про те, що на позивача буде накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 200 грн., що, на думку позивача, свідчить про те, що відповідач 1 при винесенні оскаржуваної постанови не керувався вимогами закону; вважає необов`язковою наявність на транспортному засобі розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» для використання відповідної пільги, оскільки встановлення такого знаку є його правом, а не обов`язком, тому відповідач 1 мав з`ясувати питання про наявність у позивача посвідчення особи з інвалідністю.
Внаслідок дій посадових осіб відповідача 2, які виразилися в ігноруванні його прав, притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, яких він не скоював, позивачу спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 4000 грн.
Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.06.2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що чинним законодавством передбачено надання пільг, зокрема, водіям з інвалідністю щодо здійснення безоплатного паркування шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, за умови розміщення в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю». Оскільки на транспортному засобі позивача, розміщеного на майданчику для платного паркування, був відсутній такий розпізнавальний знак, тому отримання останнім послуг з паркування повинно бути сплачено на загальних підставах, відтак дійшов висновку, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди зобов`язання відповідача 2 видалити інформацію про правопорушення у реєстрах обліку.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що вказана дільниця вулиці повністю «віддана» під платне паркування: обидві її сторони. На всіх наданих відповідачем фото протилежна сторона вулиці повністю зайнята припаркованими авто, як 17, так і 22 лютого 2021 року і тільки там, де стоїть авто НОМЕР_1 є вільні авто, що підтверджує твердження позивача про те, що всі місця паркування, в тому числі і спеціально відведені місця для водіїв з інвалідністю на платному майданчику з кодом Д 1074 були зайняті, тому позивач переїхав на другу сторону вулиці та зупинився там, де була можливість припаркуватись.
Зазначає, що відповідно до ч.7 ст.30 Закону №875 якщо власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідність або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такими місцями на відповідних майданчиках вважаються місця, на яких розміщені транспортні засоби, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Оскільки власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування не забезпечили на АДРЕСА_1 та буд.25-37 м.Дніпро виділення та облаштування місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, тобто таких місць є занадто мало, то і позивач, який є особою з інвалідністю, зупинився на вільному місці і це місце, згідно з вказаної норми Закону №875, вважається призначеним для безоплатного паркування.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що Постановою серії РАП № 290032234 від 29 березня 2021 року до повідомлення серії ІД № 00320234, складеною головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Олефіром Олександром Григоровичем, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 200 грн. У постанові зазначено, що 22 лютого 2021 року о 14:27 год. транспортним засобом Lexus LX 570, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою Д1074 вул. Старокозацька в районі буд.25-34 м. Дніпро з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз. 2 п.26 Правил паркування транспортних засобів. (а.с.21)
Крім того, постановою серії РАП № 290032235 від 29 березня 2021 року до повідомлення серії ІД № 00316845, складеною головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за стоянкою і зупинкою інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Олефіром Олександром Григоровичем, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 200 грн. У постанові зазначено, що 17 лютого 2021 року о 12:07 год. транспортним засобом Lexus LX 570, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено користування майданчиком для платного паркування, що знаходиться за адресою Д1068 вул. Старокозацька в районі буд.22-34 м.Дніпро з неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування, чим порушено вимоги абз. 2 п.26 Правил паркування транспортних засобів. (а.с.20)
Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-ХІІ від 21.03.1991 (далі - Закон № 875-ХІІ), Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 № 585 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 53 від 31.01.2018)  (далі - Порядок № 585), Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 № 1342 (далі - Правила паркування № 1342), Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі - ПДР).
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).
Відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, - тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.
Приміткою ст. 152-1 КУпАП вказано, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).
Суб`єктом правопорушення, передбаченого частинами першою і другою ст. 152-1 КУпАП, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій ст. 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої ст. 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).
В частині 1 статті 14-2 КУпАП вказано, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Приміткою ст. 143 КУпАП вказано, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу.
Частиною 1 статті 279-1 КУпАП визначено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій ст. 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій ст. 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій ст. 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Відповідно до ч. 4 ст. 279-1 КУпАП повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою ст. 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.
Положеннями частини 2 статті 277 КУпАП визначено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.
Паркування це - розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування. Паркування може бути платним або безоплатним відповідно до рішення органу місцевого самоврядування або оператора (абзац 11 пункту 4, пункт 5 Правил паркування № 1342).
Так, рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 27 серпня 2019 року № 792 "Про внесення змін до Переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів, у м. Дніпрі", згідно з додатком, до переліку спеціальних земельних ділянок, відведених для організації та провадження діяльності із забезпечення паркування транспортних засобів у м. Дніпрі віднесено майданчики на адресою: м.Дніпро, вул.Старокозацька, в районі буд.25-37; м.Дніпро, вул. Старокозацька, в районі буд. 22-34.
Рішенням Дніпровської міської ради від 02 вересня 2020 року №90/60 "Про деякі питання щодо організації паркування транспортних засобів у м. Дніпрі" тимчасово, до затвердження виконавчим комітетом міської ради тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів у м.Дніпрі, затверджено вартість послуг паркування транспортних засобів на майданчиках для платного паркування у розмірі 10 грн. за годину паркування.
Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18 грудня 2018 року № 1272 "Про впровадження у межах м. Дніпра автоматизованої системи контролю оплати вартості послуг з паркування" впроваджено у межах міста Дніпра автоматизовану систему контролю оплати вартості послуг з паркування.
Підставою відсутності у своїх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152-1 КУпАП, позивач вказує, що є інвалідом ІІ групи, а чинним законодавством передбачено надання пільг, зокрема, водіям з інвалідністю щодо здійснення безоплатного паркування.
З цього приводу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 6 ст. 30 Закону № 875-ХІІ власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.
Відповідно до пп. ґ п. 30.3 ПДР "Водій з інвалідністю" - квадрат жовтого кольору із стороною 150 мм і чорним зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю.
Відповідно до ч. 10 ст. 30 цього Закону порядок надання пільг власникам транспортних засобів, зазначених у частині шостій цієї статті, на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування та на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги щодо зберігання транспортних засобів (крім автостоянок - гаражних кооперативів), визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 № 585 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 53 від 31 січня 2018) затверджено «Порядок надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів» (далі - Порядок № 585).
Цей Порядок визначає механізм надання пільг власникам транспортних засобів, зазначеним у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування (далі - безоплатне паркування) і на безоплатне зберігання на автостоянках, на яких надаються послуги із зберігання транспортних засобів (крім гаражних кооперативів) (далі - безоплатне зберігання) (пункт 1 Порядку № 585).
Пунктом 2 Порядку №585 визначено категорію осіб, яким надається право на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів це, зокрема, водії з інвалідністю, водії, які перевозять осіб з інвалідністю (далі - водії).
Зазначеним вище Порядком детально визначено механізм отримання пільг, обов`язки та повноваження органів місцевого самоврядування.
Так, пункт 4 Порядку встановлює, що документом, що посвідчує право на безоплатне паркування транспортного засобу, є пенсійне посвідчення або посвідчення отримувача державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, або посвідчення особи, яка одержує державну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, в яких міститься запис про інвалідність.
Безоплатне паркування здійснюється шляхом розташування транспортного засобу на місці для безоплатного паркування з урахуванням дорожніх знаків та дорожньої розмітки, а також з дотриманням Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1342 (Офіційний вісник України, 2009 р., № 96, ст. 3314), і Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу розміщується розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» (п.5 Порядку № 585).
Отже, соціальний захист осіб з інвалідністю є складовою діяльності держави щодо забезпечення прав і можливостей осіб з інвалідністю нарівні з іншими громадянами. Такий захист полягає, зокрема, у наданні, встановлених законодавством України, пільг таким особам на підставі посвідчення, яке підтверджує відповідний статус. Так, на власників спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування покладено обов`язок забезпечення виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують, зокрема, водії з інвалідністю, які у свою чергу мають право встановлювати на транспортному засобі розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю". Порядок і механізм як надання, так і отримання пільг водіям з інвалідністю на безоплатне паркування на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 № 585. Положеннями Порядку № 585 імперативно визначено, що для безоплатного паркування водієм з інвалідністю транспортного засобу на відповідному місці для безоплатного паркування, в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу повинен бути розміщений розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».
Тобто, у разі не дотримання вказаних вимог, а саме розташування транспортного засобу за відсутності на ньому розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю», отримання послуг з паркування на майданчику для платного паркування повинно бути сплачено на загальних підставах.
Позивачем до позову додано посвідчення серії Б від 08 жовтня 2007 року та довідку МСЕК від №582831 від 04 жовтня 2007 року, відповідно до яких останній є інвалідом ІІ групи.
У той же час, відповідачем до суду надано фотознімки транспортного засобу Lexus, реєстраційний номер НОМЕР_1 від 17 лютого 2021 року та від 22 лютого 2021 року, на яких зафіксовано відсутність на транспортному засобі знаку «Водій з інвалідністю». Фотознімки містять інформацію про дату порушення; місце розташування транспортного засобу та майданчика для платного паркування по відношенню до нерухомого об`єкта; час вчинення порушення.
Зі знімків можливо чітко встановити, що транспортний засіб Lexus, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в однаковому місці на майданчику для платного паркування, розташування транспортного засобу на зображеннях - однакове (тобто не змінювалось), що свідчить про постійне знаходження транспортного засобу на майданчику 17 лютого 2021 року з 11:46 по 12:07 год.; 22 лютого 2021 року з 14:15 по 14:27 год.
Отже, оскільки в лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу позивача відсутній розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю», здійснення паркування транспортного засобу позивача та отримання послуг з користування майданчиком для платного паркування без їх сплати більш ніж 10 хвилин, доведений відповідачем належними та допустимими доказами.
Позивачем не дотримано порядку отримання відповідної пільги на безоплатне паркування, оскільки на транспортному засобі відсутній розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю». А тому, незалежно від того, чи паркування здійснено у місці для безоплатного паркування (місце для стоянки осіб з інвалідністю), та чи наявні такі місця у встановленій Законом кількості, не має значення для висновку про наявність чи відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП.
Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, дійсно не передбачений обов`язок розміщення розпізнавального знаку "Водій з інвалідністю" на відповідних транспортних засобах.       
Проте, у разі користування пільгами відповідно до Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-ХІІ від 21.03.1991 року  та Порядку надання пільг водіям з інвалідністю, водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі транспортними засобами, що належать громадським організаціям осіб з інвалідністю, підприємствам, установам, організаціям, які провадять діяльність у сфері соціального захисту населення, на безоплатне паркування і зберігання транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 р. №585, - зазначеними нормативно-правовими актами передбачено обов`язкове розміщення розпізнавального знаку "Водій з інвалідністю" на транспортному засобі, у передбачений нормами Правил дорожнього руху, спосіб.
Отже, нормативно-правовими актами передбачено обов`язкове розміщення розпізнавального знаку "Водій з інвалідністю", натомість транспортний засіб позивача такого знаку не мав.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що та обставина, що при зверненні до суду позивачем була надана копія посвідчення інваліда 2 групи, не спростовує його вини у вчиненні адміністративних правопорушень та висновку про неправомірність дій відповідача 1.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами: 
1) письмовими, речовими і електронними доказами; 
2) висновками експертів; 
3) показаннями свідків.
Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем до матеріалів справи надані суду докази щодо правомірності винесених постанов про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відтак колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанови складені із дотриманням вимог чинного законодавства України, а також докази, що підтверджують винуватість позивача у вчиненні вказаних в постанові правопорушень.
Враховуючи, позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності, тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди зобов`язання відповідача 2 видалити інформацію про правопорушення у реєстрах обліку, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування. 
В силу ч. 3  ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС  не підлягають оскарженню в касаційному порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 286, 272, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.06.2021 року – залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції  набирає законної сили з дня її прийняття 14.09.2021 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова