ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року	Львів	Справа № 607/12322/21 пров. № А/857/19177/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді:                                             Кухтея Р.В.
суддів:                                                                      Шевчук С.М., Шинкар Т.І.
з участю секретаря судового засідання:            Хабазня Ю.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06 жовтня 2021 року (ухвалене головуючим-суддею Дзюбичем В.Л., час ухвалення рішення 08 год 32 хв у м. Тернополі, дата складання повного тексту судового рішення 06жовтня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області, Департаменту патрульної поліціїпро скасування рішення,
в с т а н о в и в :
У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 №994163 від 09.07.2021, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.10.2021 у задоволенні позову було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що зазначена у постанові суть правопорушення, яка полягала у керуванні транспортним засобом, у якого у темну пору доби не був освітлений задній державний номерний знак, не відповідала фактичним обставинам справи, оскільки як вбачається з наявного відеозапису з нагрудних камер поліцейського, які досліджувалися судом, на керованому ним автомобілі задні номерні знаки були освітлені, над поверхнею номерних знаків горіли два ліхтарі і заборони керувати транспортним засобом за вказаних обставин, вимогами а.2.9 в) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) не встановлено. При цьому, доказів того, що освітлення номерного знака тільки двома ліхтарями не давало змоги чи не дозволяло чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м матеріали справи не містять і вказаних обставин йому у вину посадовою особою не ставилось.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а  оскаржуване рішення без змін.
Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Згідно ч.1 ст.268 КАС України, у справах, визначених, в тому числі статтею 286 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.
З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги положення ч.4 ст.229, ч.3 ст.268 КАС України, розгляд справи проведено за відсутності сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що оспорюваною постановою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.
Суть правопорушення за її змістом полягала у тому, що позивач 09.07.2021 о 03 год 10 хв, керував транспортним засобом марки «VolkswagenJetta», державний номерний знак НОМЕР_1 ,по вул. Руська в м. Тернополі, у якого був неосвітлений номерний знак, а також при перевірці на вимогу працівників поліції не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.9 в), п.2.4 ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121, ч.1 ст. 126 КУпАП.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з вимогою про її скасування.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, щопри розгляді адміністративної справи відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а вина позивача доводиться належними та допустимими доказами, в тому числі записами з нагрудної камери поліцейського.
Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, суд першої інстанції дійшов з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються ПДР, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001.
Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст.37 Закону України «Про дорожній рух», забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).
Відповідальність \за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим визначена ч.6 ст.121 КУпАП.
Згідно ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушенняправил дорожнього руху, передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП. 
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.
За змістом ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Як убачається з оспорюваної постанови, позивачу ставиться у вину порушення п. 2.9 (в) ПДР, яким передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу, не відповідає вимогам стандартів, закріплений не у встановленому місці, закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м, неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Згідно п.6.1.7.1 Національного стандарту України «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролю» ДСТУ 3649:2010 габаритні вогні, контурні вогні та знак автопоїзда повинні функціювати у сталому режимі. Ліхтар освітлення заднього номерного знака має вмикатися одночасно з габаритними вогнями та надійно освітлювати поверхню номерного знака.
Пунктом 6.1.5 ДСТУ 3649:2010 передбачена обов`язкова наявність не менше одного ліхтаря освітлення номерного знака на колісних транспортних засобах.
Згідно п.п.6.1.7.1 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання», затверджені наказом Держспоживстандарту України №630 від 28.12.2012, габаритні вогні, контурні вогні та знак автопоїзда повинні функціювати у сталому режимі. Ліхтар освітлення заднього номерного знака має вмикатися одночасно з габаритними вогнями та надійно освітлювати поверхню номерного знака.
Відповідно до п.п.7.1.1 ДСТУ 3649:2010, відповідність вимогам, зокрема, за підпунктом 6.1.7.1 перевіряють візуально.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото-і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото-і відеотехніки, що перебуває у чужому володінні, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 09.07.2021 керував транспортним засобом, у якого задній номерний знак автомобіля в темну пору доби був недостатньо освітлений чи неосвітлений.
На виконання вимог ч.2 ст.77 КАС України відповідач надав суду в якості доказу відеозапис.
Колегією суддів був оглянутий наданий диск із відеозаписами, у ході чого було встановлено, що номерний знак на автомобілі позивача був освітлений. Іншого матеріали справи не містять та відповідачем не надано.
Відтак, позивач не міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.6 ст.121 КУпАП за керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком. 
У той же час за ч.6 ст.121 КУпАП водія не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за недостатню освітленість номерного знаку, крім того, суду після огляду відеозаписів, не зрозуміло, на які дані опирався інспектор визначаючи «ступінь» неосвітленості номерного знаку. 
За таких обставин, вказаний відеозапис не може бути покладений в основу доведеності вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП. 
Ретельний аналіз наведених обставин переконливо свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи, а також не були враховані поліцейським під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн, що підтверджується квитанцією №0.0.2193319964.1 від 13.07.2021 та 681 грнза подачу апеляційної скарги, що підтверджується квитанцією №0.0.2310261500.2 від 20.10.2021.
Таким чином, враховуючи ту обставину, що судом апеляційної інстанції були задоволені позовні вимоги, вказану суму судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УППна користь позивача.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, через що таке підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06 жовтня 2021 року по справі №607/12322/21 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області, Департаменту патрульної поліції про скасування рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії Е ДПО18 №994163 від 09 липня 2021року та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (ЄДРПОУ 40108720, місцезнаходження: вулиця Котляревського, 24, місто Тернопіль, 46003) на користь ОСОБА_1 (паспорт громадянина України № НОМЕР_2 , місце проживання : село Возилів, Бучацький район, Тернопільська область) сплачений судовий збір в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.
Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. М. Шевчук 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 08.12.2021.