Постанова
Іменем України 
 
12  листопада 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-2362/2010
провадження № 61-13496св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю.,                   Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
позивач - акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
особа, яка подала заяву, - акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 липня 2021 року (в частині щодо видачі дубліката виконавчого листа) у складі колегії суддів: Височанської Н. К., Владичана А. І., Литвинюк І. М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У  грудні  2018 року акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - АТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання у справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2010 року задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу за кредитним договором від 31 липня 2007 року в розмірі 75 354,90 грн та судових витрат по 436,77 грн із кожного.
09 грудня 2010 року стягувач отримав оригінал виконавчого листа                        № 2-2362/2010 та подав його до Шевченківського відділу державної виконавчої служби (далі - Шевченківський ВДВС) Чернівецького міського управління юстиції (далі - Чернівецького МУЮ) для виконання.
Оскільки ОСОБА_1 добровільно рішення суду не виконувалось,                         25 листопада 2013 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» повторно звернулося до Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження.
26 листопада 2013 року старшим державним виконавцем Донським В. Б. винесено постанову, якою відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2362, виданого 09 грудня 2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці, відносно боржника ОСОБА_1 , на підставі пункту 7 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».
Заявник вказував, що з листопада 2013 року до теперішнього часу не отримав постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа від 09 грудня 2010 року № 2-2362/2010. Станом на 21 листопада 2018 року на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби України зазначений виконавчий документ не перебуває.
23 листопада 2018 року банк звернувся до Першого відділу ДВС                          м. Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області (правонаступник Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ) з запитом про хід виконавчого провадження ВП № 40945344 та місцезнаходження виконавчого листа від 09 грудня 2010 року № 2-2362/2010, виданого відносно боржника ОСОБА_1 , однак станом на 07 грудня 2018 року відповідь не отримав.
Оскільки АТ «Райффайзен Банк Аваль» не отримувало постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 , вважає, що вказаний виконавчий документ втрачено під час пересилки поштовою кореспонденцією.
Посилаючись на наведене, АТ «Райффайзен Банк Аваль» просило суд:
- видати дублікат виконавчого листа № 2-2362/2010, виданого 09 грудня 2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 75 354,90 грн та судових витрат у розмірі 436,77 грн;
- визнати поважною причину пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та поновити його.
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня               2018 року заяву АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.
Визнано поважною причину пропуску строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа № 2-2362/2010, виданого 09 грудня 2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці, про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором від 31 липня 2007 року у розмірі 75 354,90 грн та судових витрат у розмірі 436,77 грн.
Поновлено АТ «Райффайзен Банк Аваль» строк для пред`явлення виконавчого листа № 2-2362/2010, виданого 09 грудня 2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці.
Видано дублікат виконавчого листа від 09 грудня 2010 року                                    № 2-2362/2010.
Суд першої інстанції, дійшовши висновку про поважність причин пропуску заявником строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, поновив його та видав дублікат виконавчого документа відносно боржника ОСОБА_1 .
Короткий зміст оскарженої постанови апеляційної інстанції
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 08 липня 2021 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня                        2018 року скасовано.
У задоволенні заяви АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Апеляційний суд виходив із недоведеності АТ «Райффайзен Банк Аваль» поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки заявником протягом тривалого часу не вчинялися жодні  дії, спрямовані на звернення виконавчого листа до виконання.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
09 серпня 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»), яке є правонаступником АТ «Райффайзен Банк Аваль», звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду  та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Підставами касаційного оскарження заявник зазначає порушення судом норм процесуального права.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційний суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні заяви.
Суд не звернув увагу на те, що банківська установа вжила всіх необхідних заходів для виконання рішення суду.
Відзив/заперечення на касаційну скаргу 
ОСОБА_1 подала відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Строк пред`явлення виконавчого документа закінчився у листопаді                  2016 року, натомість з заявою про видачу дублікату виконавчого листа АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося лише у грудні 2018 року, тобто з пропуском строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, та не надало доказів як втрати виконавчого документа, так і поважності причин непред`явлення його у визначений законом строк.
Рух справи в суді касаційної інстанції не надходили
Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2021 рокузалучено до участі у справі № 2-2362/2010 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», як правонаступника АТ «Райффайзен Банк Аваль».
Відкрито касаційне провадження у даній справі.
Витребувано з Шевченківського районного суду міста Чернівці справу                 № 2-2362/2010 за заявою АТ «Райффайзен Банк Аваль» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Фактичні обставини справи 
Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 вересня 2010 року задоволено позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором від 31 липня 2007 року у розмірі 75 354,90 грн та судових витрат у розмірі по 436,77 грн із кожного.
На виконання вказаного судового рішення09 грудня 2010 року стягувачу виданий оригінал виконавчого листа № 2-2362/2010 відносно боржника ОСОБА_1 зі строком пред`явлення його до виконання до 25 листопада 2013 року.
Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ від 05 серпня 2011 року виконавчий лист                                № 2-2362/2010 відносно боржника ОСОБА_1 повернуто стягувачеві за його письмовою заявою.
25 листопада 2013 року «Райффайзен Банк Аваль» повторно звернувся до Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження.
Постановою старшого державного виконавця Донського В. Б. від                         26 листопада 2013 року на підставі пункту 7 частини першої статті                         26 Закону України «Про виконавче провадження» відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2362, виданого 09 грудня 2010 року Шевченківським районним судом                           м. Чернівці, відносно боржника ОСОБА_1 .
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що 23 листопада 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до Першого відділу ДВС м. Чернівці ГТУЮ в Чернівецькій області (правонаступник Шевченківського ВДВС Чернівецького МУЮ) з запитом про хід виконавчого провадження                       ВП № 40945344 та місцезнаходження виконавчого листа № 2-2362/2010 від 09 грудня 2010 року, виданого відносно боржника ОСОБА_1 , відповідь на який у матеріалах справи відсутня.
Згідно з довідкою  АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 06 грудня 2018 року за період із 25 листопада 2013 року (дати направлення заяви про відкриття виконавчого провадження) до 07 грудня 2018 року оригінал виконавчого листа № 2-2362/2010, виданого 09 грудня 2010 року Шевченківським районним судом м. Чернівці, про стягнення боргу з           ОСОБА_1 на адресу банку з відділу ДВС  не надходив.
Автоматизована системи виконавчого провадження свідчить про відсутність відкритих виконавчих проваджень відносно боржника                  ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, АТ «Райффайзен Банк Аваль» посилалося на поважність причин пропуску такого строку, зокрема ненадходження виконавчого документа від органів державної виконавчої служби та інформації стосовно ходу виконавчого провадження.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Так, підставою касаційного оскарження постанови є посилання заявника на порушення норм процесуального права. 
Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.
У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. 
Як указано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі                                       № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від                      09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі  № 643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12 (провадження № 61-14111св20).
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.
Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
У справі, що є предметом касаційного перегляду, апеляційний суд установив, що виконавчий лист № 2-2362/2010, виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці, підлягав пред`явленню стягувачем до примусового виконання до 25 листопада 2013 року, тобто протягом трьох років із дня набрання рішенням законної сили.
Повторно виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання до відділу державної виконавчої служби 25 листопада 2013 року та постановою державного виконавця від 26 листопада 2013 року відмовлено у прийнятті виконавчого документа до провадження та у відкритті виконавчого провадження. 
З заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося лише у грудні 2018 року, тобто з пропуском трирічного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що стягувач з моменту повернення у листопаді 2013 року виконавчого листа, про хід його виконання цікавився лише один раз - у листопаді 2018 року.
Апеляційний суд, установивши, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, а ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не наведено поважних причин для його поновлення, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа.
Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження апеляційним судом із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
Крім того, аргументи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав вважати, що апеляційним судом порушено норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, а зводяться до незгоди з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,                       від 10 лютого 2010 року).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Доводи касаційної скарги не дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржене судове рішення- без змін.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цій справі оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює. 
Керуючись статтями  400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення.
Постанову Чернівецького апеляційного суду від 08 липня 2021 року                       (в частині щодо видачі дубліката виконавчого листа) залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.  
                                                                        
         Судді:                                                                                                  М. Є. Червинська

 С. Ю. Бурлаков

  В. М. Коротун