ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 листопада 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/3383/21	
                                                                                Суддя І інстанції – Конишева О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Іванова С.М., Мельника В.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОТОК КРУГ» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
          
Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОТОК КРУГ» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило:
- визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження №63241763 від 27.11.2020 року та зобов`язати відповідача виконати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12.06.2020 на підставі виконавчого документа по справі №808/40/17: «Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних накладні ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПОТОК КРУГ» №7 від 26 жовтня 2016 року, №8 від 26 жовтня 2016 року, №1 від 08 листопада 2016 року».
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року позовну заяву задовольнити частково.
Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №63241763 від 27.11.2020 року. 
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить його скасувати в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні вимог відмовлено в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Державна податкова служба України рішення суду виконано добровільно до прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв`язку з чим, виконавцем правомірно винесено рішення про закінчення виконавчого провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Запорізьким окружним адміністративним судом по справі №808/40/17, за позовом ТОВ «ПОТОК КРУГ» до Запорізької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області було задоволено позовні вимоги та зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних накладні №7 від 26 жовтня 2016 року, №8 від 26 жовтня 2016 року, №1 від 08 листопада 2016 року. 
Рішення  набрало законної сили 12 червня 2020 року.
Державним виконавцем 08 жовтня 2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63241763 по виконанню виконавчого листа Запорізького окружного адміністративного суду по справі № 808/40/17, який виданий 28 вересня 2020 року.
27 листопада 2020 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 6324 І763. 
Не погодившись із такими діями державного виконавця, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"  визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Згідно статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною четвертою статті 372 КАС України визначено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".
05.10.2016 набрав чинності Закон України №1404-VIII від 02.06.2016 «Про виконавче провадження» (далі- Закон України №1404-VIII), відповідно до статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною першою  статті 18 Закону №1404-VIII  встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до статті 5 Закону №1404-VIII  примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Статтею 63 Закону №1404-VIII визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Згідно вказаної статті за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Статтею 39 Закону №1404-VIII визначено підстави закінчення виконавчого провадження, зокрема, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 ч.1 ст. 39 Закону).
Колегія суддів, надаючи оцінку постанові державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України Яковенко Владислава Андрійовича від 27.11.2020 року про закінчення виконавчого провадження №63241763 та перевіряючи факт виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, виходить із наступного.
Так, рішенням суду, на підставі якого видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження №63241763, зокрема, зобов`язано  Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних  накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОТОК КРУГ» №7 від 26 жовтня 2016 року, №8 від 26 жовтня 2016 року, №1 від 08 листопада 2016 року.
Натомість, з доданих Державною податкової служби України до листа про виконання рішення, квитанцій про реєстрацію податкових накладних №7 від 26 жовтня 2016 року, №8 від 26 жовтня 2016 року, №1 від 08 листопада 2016 року вбачається, що у графі «статус за СИКОР» значиться інформація «очікується реєстрація ПН/РК за рішенням суду».
Водночас, зазначена інформація не свідчить про фактичну реєстрацію зазначених накладних, а відтак, твердження про фактичне виконання рішення суду, у такому випадку, є передчасним. 
Відтак, висновок державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮ України Яковенко Владислава Андрійовича про повне фактичне виконання рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження №63241763 є передчасним, а тому постанова про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2020 року №63241763 підлягає скасуванню.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову у задоволені адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції  необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -  

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
В повному обсязі постанова складена 02 листопада 2021 року.

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник