ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 335/8455/21                                 Головуючий в 1 інст. Соболєва І.П.
Провадження № 33/807/799/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст.122-2 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
19 листопада 2021 року м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу, за участі ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Качан О.С., за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Качан О.С. на постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк три місяці, стягнуто судовий збір, 

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, встановлено, що 24.07.2021 о 21:41 год. в м. Запоріжжі, Вознесенівський район, вул. Незалежної України, буд. 82, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21101», д.н. НОМЕР_1 , вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану увімкненим проблисковим маячком синього та червоного кольорів, увімкненням звукового сигналу, не виконав. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.4, 8.9 (б) Правил дорожнього руху України.
В апеляційній скарзі сторона захисту вважає, що постанова суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою необґрунтоване накладення адміністративного стягнення, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому постанова суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконною та необґрунтованою. 
Вказану скаргу апелянт обґрунтовує тим, що доказом вини ОСОБА_1 не може бути факт визнання особою вини, відповідно до висновків Верховного Суду від 8 липня 2020 року (справа №177/525/17). 
Зазначає, що з відеозапису вбачається, що сигнал поліцейським взагалі не вмикався. Проте, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено саме, що ОСОБА_1 не виконав зупинку транспортного засобу завчасно увімкненим проблисковим маячком синього кольору, увімкненого завчасно сигнал. 
Також з відео вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 одразу зупинився. З моменту початку переслідування та до моменту зупинки проходять лічені секунди, що підтверджується змістом відеозапису . 
В матеріалах справи відсутні докази того, що співробітник поліції своєчасно подає водію автомобіля передбачений п. 8.9 ПДР України сигнал, який вказує на відповідний транспортний засіб та подальше місце його зупинки. 
Матеріали справи не містять доказів, що підтверджує порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.4, п. 8.9 (б) ПДР України. 
Просить апеляційний суд постанову місцевого суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Качан О.С., які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили постанову судді скасувати та закрити провадження у справі, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст. 280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого порушення, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №188953 від 24 липня 2021 року (а.с.1), яким звинувачено ОСОБА_1 в тому, що він здійснював керування автомобілем ВАЗ21101 д.н.  НОМЕР_1 , вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану увімкненим проблисковим маячком синього та червоного кольорів, увімкненням звукового сигналу, не виконав. Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги пунктів 2.4, 8.9 (б) Правил дорожнього руху України; відеозаписом події (а.с.5).
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського (а.с.3), в якому зазначено, що під час несення служби водій автомобіля ВАЗ 21101 д.н. НОМЕР_1 на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану увімкненим проблисковим маячком синього та червоного кольорів, увімкненням звукового сигналу, не виконав. Зупинивши автомобіль, під час спілкування з водієм ОСОБА_1 було встановлено, що в нього є ознаки алкогольного сп`яніння. На водія було складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП та ст.122-2 КУпАП. 
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. 
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що  ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.122-2 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Під час апеляційного перегляду захисник – адвокат Качан О.С., заперечувала проти обставин, викладених у протоколі, вказавши на те, що працівник поліції не подав сигналу, а тому ОСОБА_1 не міг його виконати. Також зазначала, що під час події звукового сигналу не було, а тому дії працівників поліції не відповідають вимогам ПДР України. 
Дослідивши всі наявні докази, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у інкримінованому йому правопорушенні, а доводи сторони захисту цих висновків не спростовують.
Доводи захисника про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що працівники поліції подали сигнали про зупинку автомобіля, повністю були спростовані під час апеляційного перегляду.
З відеозапису, яким зафіксовано подію вбачається, що працівники поліції подавали сигнал синім та червоним маячком, а під час переслідування також звуковим. 
Навпаки, під час перегляду вказаного доказу судом встановлено, що водій ОСОБА_1 після сигналів працівників поліції пришвидшив свій рух для уникнення від поліцейських, що свідчить про те, що водій бачив такі сигнали, але нехтуючи ПДР України, не виконав їх. 
Щодо тверджень про те, що працівники поліції повинні були, окрім сигналів маячків подати звуковий сигнал, апеляційний суд зауважує наступне. 
Пунктом 8.9б ПДР України вказано, що вимога про зупинку транспортного засобу подається працівником поліції за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу. 
Піддаючи системному аналізу понятійно-категоріальний апарат вказаної норми ПДР України, зокрема в площині його практичного використання, апеляційний суд дійшов до висновку, що сполучник «або» в законодавчій техніці використаний, як такий, що виражає альтернативу в діях працівників поліції під час реалізації п.8.9б ПДР України. 
Отже, виходячи з цього, суд дійшов до висновку, що працівник поліції може подати вимогу про зупинку автомобіля: перший варіант – за допомогою синього і червоного маячка; другий варіант – за допомогою червоного маячка і звукового сигналу. 
В даній справі, працівник поліції подав спочатку синій та червоний сигнал маячка, що відповідно до вказаного пункту зобов`язує водія зупинити свій транспортний засіб. Через декілька секунд переслідування водія ОСОБА_1 , працівник поліції також додатково подав спеціальний звуковий сигнал. 
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію апелянта щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлено, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-2 КУпАП.
Вирішуючи питання про визначення відносно  ОСОБА_1 адміністративного стягнення, слід зазначити, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Таким чином, вирішуючи питання про визначення відносно  ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст.122-2 КУпАП, суд апеляційної інстанції, з урахуванням вимог ст. ст. 33 – 35, 38, ст.122-2 КУпАП, урахувавши характер вчиненого правопорушення, особи правопорушника, пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставини, вважає, що адміністративне стягнення у виді позбавленням права керуванням всіма видами транспортних засобів на певний строк, є тим стягненням, що відповідно до ст. 23 КУпАП, буде сприяти запобіганню вчинення ним нових правопорушень і розумінням на психологічному рівні, рівня тяжкості скоєного протиправного діяння. 
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Качан О.С., залишити без задоволення.
Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 жовтня 2021 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                         В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 335/8455/21