13.10.21
33/812/334/21
Справа № 488/2237/21
Провадження № 33/812/334/21

ПОСТАНОВА
Іменем України

13 жовтня 2021 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі: 
головуючого – судді Тищук Н.О., 
із секретарем – Колосовою О.М.,
за участю захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності – – адвоката Фролова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – адвоката Фролова В.В. на постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ст. 124, ст 122-4 КУпАП, 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 
У С Т А Н О В И В:
Судом першої інстанції встановлено, що о 13 год 10 хв 14 червня 2021 року рухаючись по пр. Богоявленському, в районі будинку № 234-В ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем “FORD FUSION”, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . На вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, подану завчасно за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольору, встановлених на службовому автомобілі працівників поліції, з додаванням звукового сигналу, не зупинився біля правого краю проїзної частини дороги чим порушив пункт 2.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122-2 КУпАП. 
о 13 год 20 хв цього ж дня, рухаючись по пр. Богоявленському в районі будинку № 300, ОСОБА_1 керував зазначеним вище транспортним засобом, був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем “FORD TRANSIT”, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. 
Ставши учасником дорожньо-транспортної пригоди,  ОСОБА_1  залишив місце пригоди, чим порушив вимоги пункту 2.10 А ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Цього ж дня о 13 год 24 хв, рухаючись в районі будинку № 66/1 по вул. Ольшанців в м. Миколаєві, ОСОБА_1 керував вище названим транспортним засобом, був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, та не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем “RENAULT LAGUNA”, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. 
Окрім цього, скоївши дорожньо-транспортну пригоду, ОСОБА_1 залишив місце пригоди, чим порушив вимоги пункту 2.10 А ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП.
Постановою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ст. 124, ст. 122-4 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. 
Не погодившись з рішенням суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Фролов В.В. подав апеляційну скаргу на постанову, в якій просив провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Посилався на порушення, допущені працівниками поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення та на розгляд справи судом без належного повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.
Переглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги з дотриманням вимог частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
За змістом статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Згідно положень статті 245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше ( частина 1 статті 251 КУпАП). 
Пленум Верховного Суду України у пункті 7 Постанови №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що у випадках, коли передбачені суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясувати характер порушень, які допустив кожний із них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків.
Окремим видом адміністративних правопорушень (проступків) є правопорушення на транспорті, в тому числі порушення, вчиненні під час дорожнього руху.
Положеннями статті 122-2 КУпАП передбачена відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.
Відповідно до Закону України "Про дорожній рух", п. 1.1 п. 1.10. Правил дорожнього руху (далі Правила) єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють названими Правилами, а встановлені ними норми та приписи розповсюджуються на усіх водіїв транспортним засобів, що здійснюють керування ними. 
Зокрема, водієм визнається особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно із пунктом 2.4 Правил дорожнього руху, що затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі – Правила), водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил на вимогу поліцейського.
Відповідно до статі 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, є адміністративним правопорушенням.
Так, пунктом 1 Правил визначено, що дорожньо-транспортна пригода – це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої, зокрема, завдані матеріальні збитки.
Пунктом 2.10 "а" Правил визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Із системного аналізу статті 124 КУпАП слідує, що відповідальність за цією нормою наступає в разі наявності двох умов: порушення ПДР, а також, якщо таке порушення ПДР спричинено пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. 
Згідно з пунктом 26 постанови Пленуму Верховного Суду "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року №14 "суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП, може бути будь-яка особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин. При цьому пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення Правил дорожнього руху".
Зі змісту пункту 2.3 "б" вбачається, що водій зобов`язаний забезпечити безпеку дорожнього руху та саме з цією метою водій має бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Тобто водій має діяти таким чином, щоби забезпечити для інших учасників дорожнього руху безпечні умови руху.
Відповідно до пункту 13.1 Правил, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
З матеріалів справи вбачається, що 14 червня 2021 року о 13 год 10 хв ОСОБА_1 , рухаючись по пр. Богоявленському, в районі будинку № 234-В керував транспортним засобом - автомобілем “FORD FUSION”, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , не зупинився на вимогу працівників поліції про зупинку транспортного засобу, подану завчасно з додаванням звукового сигналу та за допомогою проблискових маячків червоного та синього кольору, встановлених на службовому автомобілі працівників поліції.
о 13 год 20 хв цього ж дня, рухаючись по пр. Богоявленському в районі будинку № 300, ОСОБА_1 керував зазначеним вище транспортним засобом, був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем “FORD TRANSIT”, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Після вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 місце пригоди залишив.
Цього ж дня о 13 год 24 хв, рухаючись в районі будинку № 66/1 по вул. Ольшанців в м. Миколаєві, ОСОБА_1 керував вище названим транспортним засобом, був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, та не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, допустив зіткнення з автомобілем “RENAULT LAGUNA”, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди, місце пригоди ОСОБА_1 залишив.
Вказані обставини підтверджуються протоколами про адміністративні правопорушення серії ААБ № 103862, ААБ № 114192, ААБ № 109981, ААБ № 109982, ААБ № 110379, ААБ № 103861, складеними в день вчинення адміністративних правопорушень.
Згідно статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій та одним з джерел доказів.
В апеляційній скарзі та у судовому засіданні апелянт, як на недоліки допущені при складанні протоколів про адміністративне правопорушення, посилається на те, що у протоколах відсутні підписи потерпілих; не зазначено свідків, які б долучались до їх складання; на відсутність посилань на докази, які додаються до протоколів; на долучення до протоколу, складеного за статтею 122-4 КУпАП тільки копій пояснень потерпілих та схем ДТП та на неправомірність вказівки про те, що протоколи будуть розглянуті за викликом суду без зазначення назви суду; 
Такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки апелянтом не зазначено які конкретні права ОСОБА_1 цими недоліками порушені, та як вони вплинули чи могли б вплинути на обставини подій, які зафіксовані протоколами та на доведеність чи спростування вини ОСОБА_1 , при тому, що сам він своєї вини не заперечує.
Потерпілі про будь-які порушення їх прав не заявляли. 
Відсутність у протоколах особистих пояснень ОСОБА_1 також правового значення не мають, оскільки ні з матеріалів справи, ні з доводів апеляційної скарги не вбачається обставин, які перешкоджали б ОСОБА_1 викласти у протоколах свої пояснення.
Протоколи підписані ОСОБА_1 без зауважень. Із заявами про неправильність дій працівників поліції чи про порушення його прав під час складання протоколів ОСОБА_1 до компетентних органів не звертався. 
Крім протоколів про адміністративні правопорушення, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується схемами місця ДТП та поясненнями потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 4, 5, 15, 16).
Отже, дослідивши обставини справи та усвідомлюючи суспільну небезпеку правопорушень, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, необхідність невідворотності покарання порушників та створення умов, які б перешкоджали розповсюдженню таких дії, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 122-2, статтею 122-4 та статтею 124 КУпАП.
Щодо права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на участь у судовому засіданні суду першої інстанції, то таке право встановлено статтею 268 КУпАП, відповідно до приписів якої справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності цієї особи.
За її відсутності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника та оскаржити судові рішення.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що судової повістки та смс-повідомлення про розгляд справи ОСОБА_1 не отримував, апеляційний суд звертає увагу на те, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у розгляді справи є беззаперечним і випливає з вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Також суд враховує сукупність обставин, які свідчать про наявність в ОСОБА_1 об`єктивної можливості дізнатись про стан відомого їй судового провадження, залучити для захисту своїх інтересів адвоката ще на стадії складання протоколу про адміністративне правопорушення, вчиняти дії, спрямовані на участь у судовому засіданні під час розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що у протоколах про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 під особистий підпис був повідомлений про те, що справа буде розглядатись за викликом суду. Судова повістка про виклик у судове засідання надсилалась ОСОБА_1 на зазначену у протоколах адресу – АДРЕСА_1 .
Крім судових повісток ОСОБА_1 надсилались смс-повідомлення на зазначений у протоколах номер телефону – НОМЕР_6 . При цьому, як зазначалось вище, протоколи про адміністративні правопорушення підписані ОСОБА_1 без зауважень.
Також апеляційний суд вважає за необхідне взяти до уваги той факт, що самі обставини подій, які зафіксовані протоколами про адміністративні правопорушення, апелянтом не оскаржуються, та доводів щодо невинуватості особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційна скарга не містить.
       Виходячи з викладеного та враховуючи обставини подій, процесуальну поведінку особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та необхідність забезпечення рівноваги між інтересами цієї особи та необхідністю підтримання ефективності системи судочинства, апеляційний суд вважає за доцільне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
Крім цього, право особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. ОСОБА_1 приймав участь у судовому засіданні апеляційного суду, діючи через свого захисника, який надав пояснення щодо обставин справи та мав можливість надати докази на підтвердження доводів апеляційної скарги.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Фролова В`ячеслава Валерійовича залишити без задоволення.
Постанову судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                        Н.О.Тищук