ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«28» жовтня 2021 року
м. Харків
справа № 641/6677/19
провадження № 22ц/818/4654/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -          Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів -         Пилипчук Н. П., Хорошевського О.М.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , представниця позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач – ОСОБА_3 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 червня 2021 року в складі судді Курганникової О.А.
в с т а н о в и в:
У серпні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що у серпні 2016 року він вирішив придбати гараж або місце під його будівництво. Познайомився з ОСОБА_3 , який представився йому керівником Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Антей-2», та запропонував свої послуги з будівництва для нього гаражних боксів в найкоротший термін. Також ОСОБА_3 запевнив, що після закінчення будівництва, він вирішить усі питання з оформлення технічної документації. Крім того, попередив його про необхідність вступу до членів кооперативу.
Вказав, що за всі ці послуги він повинен був сплатити відповідачу 4600,00 доларів США. 

Він погодився та віддав кошти двома платежами: 28 серпня 2016 року передав ОСОБА_3 71 220,00 грн, а 09 вересня 2016 року ще 50 160,00 грн, що разом становило - 121 440,00 грн, про що ОСОБА_3 складено розписку.
Також, на виконання домовленості він вступив до членів Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Антей-2», де йому виділено два бокси № 113 та № 115, та отримав членські книжки.

Проте, після виконання частини домовленості ОСОБА_3 зі свого боку жодних дій не вчинив. На земельних ділянках під бокси № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відсутні будівельні матеріали, бокси не побудовані, робочі не працюють, ніякої технічної та правовстановлюючої документації не оформлено.

Вказав, що з приводу зазначених обставин у жовтні 2018 року він звертався до поліції. В рамках кримінального провадження ОСОБА_3 підтвердив факт отримання зазначеної ним суми та факт того, що бокси не побудовані. Кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення та зазначено, що відносини мають цивільний характер.

Просив стягнути з ОСОБА_3 суму боргу 121 440,00 грн, 1577,00 грн – 3% річних, 6695,25 грн – інфляційні втрати, а всього - 129 712,25 грн, та судовий збір у розмірі 1297,14 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, вирішити питання щодо судових витрат, стягнути з ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме, норми, що регулюють договір позики, тоді як між ним та відповідачем укладений усний договір підряду. Гаражні бокси № 113 та № 115 відповідачем так і не побудовані, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 09 липня 2020 року та заявою відповідача від 31 січня 2018 року до міського голови з проханням надати дозвіл на збереження самочинно збудованих гаражних блоків, у переліку яких зазначені бокси відсутні. Тобто, їх будівництво й не починалось. Вказав, що має право вимагати від ОСОБА_3 повернення коштів за невиконану протягом п`яти років роботу.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду – змінити.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки ним не надано доказів існування між сторонами правовідносин за договором позики.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 серпня 2016 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 кошти у розмірі 71 280,00 грн як аванс на будівництво гаражного боксу № НОМЕР_1 у «Гаражному кооперативі «Антей 2». Загальна сума забудови без даху та воріт склала 121 440,00 грн. 09 вересня 2016 року ОСОБА_3 отримав ще 50 160,00 грн. Зазначене підтверджується власноручною розпискою ОСОБА_3 (а. с. 52 зворот).
ОСОБА_3 є головою Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Антей – 2» (а. с. 78-84).

29 серпня 2016 року ОСОБА_1 вступив до Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив Антей – 2», отримавши членські книжки на гаражні бокси № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 площею по 61,5 кв м (а. с. 51, 53).
З постанови про закриття кримінального провадження від 27 грудня 2018 року вбачається, що 29 серпня 2016 року та 09 вересня 2016 року ОСОБА_1 добровільно передав ОСОБА_3 грошові кошти для побудови гаража в розмірі 2700,00 доларів США та 1900,00 доларів США відповідно. Після отримання грошових коштів будівництво було розпочато, однак, зі слів ОСОБА_1 , не доведено до кінця (а. с. 54-55).

Допитаний як свідок у кримінальному провадженні ОСОБА_3 повідомив, що дійсно отримав кошти від ОСОБА_1 для будівництва гаража, після чого через кілька днів будівництво розпочалось. Однак, в подальшому ОСОБА_1 звернувся до нього з проханням збільшити площу будівництва, а саме, висоту гаража, прибрати перегородку між гаражами та зробити загальний бокс, збільшити місце для встановлення воріт і зробити їх шириною 4 м та приблизно 3,20 м висотою. Він погодився та повідомив ОСОБА_1 , що необхідно буде внести ще грошові кошти для будівництва гаража у тому варіанті, який він хоче. ОСОБА_1 пояснив йому, що коштів для доплати за будівництво він не має та просив добудувати гараж у борг, від чого він відмовився. Надалі ОСОБА_1 змінював свої рішення щодо остаточного варіанту планування гаражного боксу. Через деякий час ОСОБА_1 попросив його оформити документи на право власності на недобудовані бокси, на що він повідомив, що спочатку гаражі необхідно добудувати, і лише тоді може бути оформлено право власності. У подальшому ОСОБА_1 повідомив йому, що виставив у мережі «Інтернет» недобудовані бокси на продаж. Переуступити свої побудови ОСОБА_1 відмовився. ОСОБА_1 не був присутній на зборах кооперативу, не сплатив жодного членського внеску. Він не перешкоджає будівництву гаражних боксів ОСОБА_1 , а також готовий виконати свої зобов`язання згідно отриманої суми коштів (а. с. 57-61).

Гаражі Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Антей-2» розташовані за адресою: м. Харків, вулиця Валентинівська, №64-Г. На території розташовано 143 гаражних бокси, з яких 132 використовується для зберігання автотранспорту, 11 гаражних боксів знаходяться у стадії будівництва. Серед побудованих гаражних боксів відсутні бокси № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , що підтверджується заявою голови правління кооперативу до Харківського міського голови від 31 січня 2018 року, актом обстеження земельної ділянки від 09 липня 2020 року, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом – земельної ділянки від 07 серпня 2020 року (а. с. 94-97).

Як передбачено пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Згідно з частиною третьою  статті 203 ЦК України  волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до  статті 638 ЦК України  договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У статті 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна зі сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до частин першої, третьої  статті 837 ЦК України  за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Умова про предмет договору підряду є істотною. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, на який спрямована узгоджена воля сторін.
Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт.

Ціна договору підряду - це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. За  статтею 843 ЦК України  у договорі підряду визначається або конкретна ціна роботи, або способи її визначення. Отже, ціна може бути визначена в тексті договору підряду безпосередньо, або у договорі підряду може зазначатися спосіб визначення ціни. Крім того, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі, який містить постатейний перелік затрат на виконання робіт, є додатком до договору та його невід`ємною частиною.

За відсутності цих умов ціну може встановити суд на основі звичайно застосовуваних за аналогічні роботи цін з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Таким чином, закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, що направила оферту, акцепту.

Відповідно до статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Різновидом договору підряду є, зокрема, будівельний підряд.

Згідно із статтею 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, в оферті та в акцепті щодо виконання будівельних підрядних робіт повинна бути чітко виражена воля осіб щодо істотних умов договору.

Частинами першою та другою статті 877 ЦК України визначено, що підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої  статті 879 ЦК України  матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Договором на замовника може бути покладений обов`язок сприяти підрядникові у забезпеченні будівництва водопостачанням, електроенергією тощо, а також у наданні інших послуг.

Підрядник, який зобов`язаний здійснювати матеріально-технічне забезпечення будівництва, несе ризик неможливості використання наданого ним матеріалу (деталей, конструкцій) або устаткування без погіршення якості робіт.

Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша  статті 526 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Як встановлено судом, договір підряду в письмовій формі між сторонами не укладався. У матеріалах справи також відсутня проектно-кошторисна документація та інші додатки до договору будівельного підряду, підписані обома сторонами, з чітким переліком видів робіт та їх орієнтовною вартістю, які мав виконати  ОСОБА_3 під час будівництва гаражного боксу.

При цьому, позивачем не доведено порушення відповідачем умов такого договору або наявності недоліків у виконаній роботі. З розписки ОСОБА_3 вбачається, що кошти отримувались ним як аванс. Конкретного обсягу робіт, на виконання яких повинні були бути спрямовані ці кошти, та строків виконання цих робіт у змісті розписки немає, що не дає підстав для висновку про порушення відповідачем її умов. Будівництво гаражних боксів було розпочато, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 27 грудня 2018 року. Тому, доводи ОСОБА_1 щодо того, що будь-які будівельні роботи не проводились, спростовуються матеріалами справи.

До того ж, якщо виходити з того, що зазначена розписка визначає вартість спірних робіт за усним договором підряду, укладеним між сторонами, то такий договір не відповідає вимогам частини четвертої статті 203 та пункту 3 частини першої статті 208 (письмова форма правочину) ЦК України, оскільки згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, а відтак, 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнюють сумі в 340,00 грн, що суттєво менше за суму грошових коштів, зазначену у розписці (121 440,00 грн). Тому договір підряду, на який посилається позивач, має вчинятися у письмовій формі.
Зважаючи на відсутність доведених істотних умов договору будівельного підряду щодо обсягу і виду робіт, строків виконання робіт, місцезнаходження об`єкта, оплати робіт, суд позбавлений можливості оцінити порядок, строки виконання даного договору сторонами та дійти висновку про порушення прав позивача у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе обов`язків.
Таким чином, підстав для задоволення позову ОСОБА_1 не вбачається.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 червня 2019 року у справі № 369/3689/16-ц (провадження № 61-14066св18), у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 204/1264/18-ц (провадження № 61-1491св20).

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив лише з недоведеності існування між сторонами договору позики.

Однак, в позові ОСОБА_1 не міститься жодних вимог, що стосувалися б невиконання відповідачем саме договору позики. Умови договору позики не передбачають отримання авансу, про що йдеться у розписці ОСОБА_3 . Суд першої інстанції, застосувавши до спірних правовідносин норми, що регулюють зобов`язання з позики, не надав оцінки характеру зазначеної розписки та правовідносинам сторін спору. 

Отже, мотивувальну частину оскаржуваного рішення суду необхідно змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції змінює оскаржуване судове рішення, але виключно у частині мотивів його прийняття, перерозподіл судових витрат, зокрема, на правничу допомогу, не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 368,  п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 червня 2021 року – змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 Н. П. Пилипчук

О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2021 року.