ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/514/20  Номер провадження 22-ц/814/1648/21	Головуючий у 1-й інстанції Харченко  В. Ф.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Триголова В.М.
суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників процесу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Горішньоплавнівський міський відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Горішньоплавнівський міський відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, -
В С Т А Н О В И Л А:
 У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів
В обґрунтування позовних вимог вказувала, що внаслідок несплати відповідачем аліментів за період вересень 2015 року - березень 2016 року на утримання сина сторін ОСОБА_3 за виконавчим листом Семенівського районного суду Полтавської області № 547/276/15-ц від 22.04.2015 про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача для утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.03.2015 і до досягнення дитиною повноліття утворилась заборгованість.
Статтею 196 Сімейного кодексу України передбачено нарахування пені за кожен день прострочення у розмірі 1 % протягом усього часу існування заборгованості.
Просила суд стягнути з відповідача 148876,00 грн пені за прострочення зі сплати аліментів, проте оскільки сума пені не може перевищувати суми боргу за аліментами остаточно просила стягнути 99966,59 грн пені.
Відповідач ОСОБА_2 у липні 2020 року подав зустрічний позов про звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
В обгрунутавання позовних вимог вказував, що визначений ОСОБА_1 борг утворився у  період 24.12.2013 - 30.01.2017, коли ОСОБА_2 відбував покарання у місцях позбавлення волі. Під час цього аліменти утримувались із його заробітної плати у Машівській виправній колонії. Відтак у нього були поважні причини не платити аліменти. 
Крім того, на утриманні відповідача перебуває хвора мати-пенсіонер. Щодо відповідача є низка виконавчих проваджень. Тривалий час відповідач добровільно сплачує аліменти зі своєї заробітної плати у ТОВ "Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат".
Також зазначає, що борг за аліментами в розмірі 99966,59 грн не враховує платежі за травень - грудень 2020 року у загальній сумі 56614,00 грн. Тому борг за аліментами складає 56614,00 грн. 
Просив суд задовольнити його зустрічний позов в повному обсязі та звільнити його від сплати заборгованості по аліментам.
Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000,00 грн пені за несвоєчасну сплату аліментів, відмовлено у стягненні пені у більшому розмірі.
Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Звільнено частково ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_1 за виконавчим листом Семенівського районного суду Полтавської області № 547/276/15-ц від 22.04.2015 у сумі 14000 грн., відмовлено у повному звільненні від сплати заборгованості за аліментами.
Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні зустрічних позовних вимог - відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом не повно досліджено обставини справи та надані сторонами докази. Зазначає, що відповідачем належним чином не доведено наявність підстав для зменшення розміру заборгованості за аліментами. 
Відповідачем надано суду відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого він вважає рішення місцевого суду законним і обґрунтованим. Ухваленим при повному досліджені всіх доказів, наданих сторонами. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, згідно виконавчого листа, виданого Семенівським районним судом Полтавської області №547/276/15-ц від 22.04.2015 з ОСОБА_2 стягуються на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина сторін ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку, починаючи з 13.03.2015 і до досягнення дитиною повноліття.
Протягом 24.12.2013 - 30.01.2017 ОСОБА_2 перебував у місцях позбавлення волі, що підтверджено довідкою про звільнення серія ПОЛ № 17775 (а.с. 29). 
Згідно довідки ДУ "Машівська виправна колонія (№ 9)" від 18.06.2020 № 2/8/1-21 заробітна плата ОСОБА_2 у травні - серпні 2015 року складала 1315,44 грн, 1158,19 грн, 1228,36 грн, 414,46 грн., та з неї проводились відповідні утримання по аліментах на користь ОСОБА_1 .
З вересня 2015 року по січень 2017 року ОСОБА_2 не сплачував аліменти на користь ОСОБА_1 . Відомості про його роботу у Машівській виправні колонії у цей час відсутні. Заборгованість за аліментами за вказаний період складає 27105 грн.
Задовольняючи частково позовні вимоги по первісному та зустрічному позовах суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані ОСОБА_2 обставини для зменшення заборгованості за аліментами є істотними і відповідно до ч. 1 ст. 197 СК зменшив заборгованість на суму 14000,00 грн. 
Вирішуючи спір в частині стягнення пені за заборгованість по сплаті аліментів суд врахував, що державний виконавець упродовж тривалого періоду часу не вживав заходів із погашення існуючої заборгованості за аліментами із заробітної плати ОСОБА_2 , хоча достовірно знав про існування у нього постійного місця роботи і заробітку із квітня 2018 року, а під час відбування ОСОБА_2 покарання державний виконавець обраховував розмір аліментів із середньої заробітної плати відповідної місцевості.
Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне. 
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Згідно з частиною другою статті 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо).
Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.
Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла під час відбування відповідачем покарання, отже колегія суддів вважає, що дана обставина вірно оцінена місцевим судом як істотна, враховуючи, що відповідач не мав можливості працювати та отримувати заробітну плату.
Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги щодо безпідставності висновків суду про можливість зменшення заборгованості відповідача по сплаті аліментів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи судом першої інстанції проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, на підставі наданих учасниками справи доказів, яким судом дана відповідна правова оцінка згідно ст. 89 ЦПК України. 
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.  Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -
               
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 22 квітня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий:                         В.М. Триголов 

Судді:                         А.І. Дорош

О.А. Лобов