Номер провадження: 22-ц/813/7165/21 
Номер справи місцевого суду: 509/5254/19
Головуючий у першій інстанції Бочаров А. І.
Доповідач Дришлюк А. І.
Категорія: 41

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2021 року                                                                м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,
при секретарі судового засідання Рибачук О.І., 
розглянувши відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Нан Дмитра Миколайовича та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХ-БУД-ПРОЕКТУВАННЯ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом (вселення), -

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2019 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» - В.В. Гамей звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовною заявою, в якій просив зобов`язати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні домоволодінням та земельною ділянкою площею 0,1085 (нуль цілих одна тисяча вісімдесят п`ять десятитисячних) гектарів, в тому числі по угіддях: багаторічних насаджень — 0,0181 га, під одно- та двоповерховою житловою забудовою — 0,094 га, у межах згідно з планом, (кадастровий номер 5123755800:02:007:0020), що розташована на території Таїровської селищної ради селища Мізікевича, жилмасив «Чорноморка», АДРЕСА_1 , визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування», право безперешкодно проходити на територію вказаної земельної ділянки та у приміщення домоволодіння, на заміну замків та вселення до житлового будинку уповноважених представників Товариства та інших осіб (т. 1, а.с.2-7).
Судом першої інстанції в ході розгляду справи встановлено, що 20.08.2020 року між ТОВ «ФК «Поліс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сомовим І.В., зареєстрований в реєстрі за №1073, відповідно до якого ТОВ «ФК «Поліс» продало, а ТОВ «Тех-Буд-Проектування» придбало земельну ділянку та домоволодіння.
21 жовтня 2020 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області, у зв`язку з переходом права власності та виникненням правових підстав для заміни позивача на правонаступника, залучено до участі у справі замість позивача ТОВ «ФК «Поліс» його правонаступника ТОВ «Тех-Буд-Проектування» (т. 1, а.с.133).
19 листопада 2020 року заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкод Товариству з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування» у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою 0,1085 гектарів, в тому числі по угіддях: багаторічних насаджень — 0,0181 га, під одно- та двоповерховою житловою забудовою — 0,094 га, у межах згідно з планом, що розташована на території Таїровської селищної ради, селища Мізікевича, жилмасив «Чорноморка», АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод Товариству з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування» у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою 0,1085 гектарів, в тому числі по угіддях: багаторічних насаджень — 0,0181 га, під одно- та двоповерховою житловою забудовою — 0,094 га, у межах згідно з планом, що розташована на території Таїровської селищної ради селища Мізікевича, жилмасив «Чорноморка», АДРЕСА_1 . Визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування» право на безперешкодне входження його уповноважених представників на земельну ділянку, житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з одного житлового будинку, загальною площею 640 (шістсот сорок) кв.м., у тому числі житловою 118,6 (сто вісімнадцять цілих шість десятих) кв.м. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування» в рівних частинах 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) в рахунок відшкодування судових витрат по справі (т. 1, а.с.145-149).
21 грудня 2020 року представником ОСОБА_1 – адвокатом Нан Дмитром Миколайовичем подано заяву про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2020 року (т. 1, а.с.154-156).
21 січня 2021 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області заяву представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Нан Д.М. про перегляд заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2020 року по справі №509/5254/19 про усунення перешкод у користуванні житлом (вселення) залишено без задоволення (т. 1, а.с.181-183).
19 лютого 2021 року представник ОСОБА_1 – адвокат Нан Дмитро Миколайович направив засобами поштового зв`язку через Овідіопольський районний суд Одеської області апеляційну скаргу на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2020 року. Апелянт вважає оскаржуване рішення необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню. Апелянт зазначає, що згодом, після укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки та договору дарування житлового будинку, йому стало відомо, що на момент набуття права власності житловий будинок та земельна ділянка фактично були предметом іпотеки за іпотечним договором. Апелянт вказує, що ним не було отримано жодних письмових вимог про добровільне звільнення житлового будинку ані від ТОВ «ФК «Поліс», ані від ТОВ «ТЕХ-БУД-ПРОЕКТУВАННЯ», а також зазначає, що доказів про вручення або надсилання таких вимог до суду не надавалось. Апелянт вважає, що при придбанні майна ТОВ «ТЕХ-БУД-ПРОЕКТУВАННЯ» мало бути обізнане про обтяження у вигляді осіб, які проживають у даному житловому приміщенні, та розуміти ризики пов`язані з придбанням спірного об`єкта нерухомості. Також, апелянт звертає увагу на те, що протягом судового розгляду ОСОБА_1 жодного разу особисто не отримувалися судові повістки або судові повідомлення. Апелянт зазначає, що судом першої інстанції вказано, що судову повістку начебто вручено хатній робітниці ОСОБА_1 , та вважає, що зазначена особа не є представником або іншою уповноваженою особою на отримання поштової кореспонденції, що не може свідчити про належне повідомлення про дату, час та місце судового засідання. На думку апелянта, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують вручення ОСОБА_1 судових повісток, а також докази отримання ним копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження і тому апелянт вважає, що це призводить до неможливості прийняття законного рішення по справі. Апелянт зазначає, що з повним текстом оскаржуваного заочного рішення він ознайомився лише 16 грудня 2020 року під час ознайомлення з матеріалами справи, після чого подав заяву про перегляд вказаного судового рішення. Апелянт просить суд заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ТОВ «ТЕХ-БУД-ПРОЕКТУВАННЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом (вселення) відмовити повністю (т. 1, а.с. 202-206).
Також 22 березня 2021 року представник ОСОБА_2 – адвокат Нан Дмитро Миколайович направив засобами поштового зв`язку через Овідіопольський районний суд Одеської області апеляційну скаргу на заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2020 року. Апелянт вважає оскаржуване рішення необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню. Апелянт наголошує на тому, що вона не отримувала жодних письмових вимог добровільно звільнити житловий будинок ні від ТОВ «ФК «Поліс», ані від ТОВ «ТЕХ-БУД-ПРОЕКТУВАННЯ», та зазначає, що при розгляді справи ТОВ «ТЕХ-БУД-ПРОЕКТУВАННЯ» не було надано доказів вручення відповідної вимоги. Також, апелянт посилається на норми Житлового кодексу Української РСР та зазначає, що у разі виселення необхідним є надання відповідним особам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання, постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Апелянт звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 не було вручено ані копію ухвали про відкриття провадженні та позовної заяви, ані судові повістки про виклик у судові засідання, тому апелянт вважає, що відсутні документи, що підтверджують належне сповіщення ОСОБА_2 про дату та час судових засідань, а отже, не було надано можливості реалізувати свої процесуальні права. Апелянт просить суд заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ТОВ «ТЕХ-БУД-ПРОЕКТУВАННЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом (вселення) відмовити повністю (т. 1, а.с. 220-224).
23 червня 2021 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача – ОСОБА_4 зазначив, що, на його думку, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Так, представник позивача зазначає, що у суді першої інстанції інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Мука А.О., який неодноразово надсилав до суду клопотання про відкладення судових засідань у цій справі, відтак ОСОБА_1 було відомо про перебування у провадженні суду цієї справи, а також про дати судових засідань, на які відповідачі та їх представник жодного разу не з`явилися. Також представник позивача звернув увагу на те, що позовними вимогами позивача є не виселення відповідачів з житлового будинку, а усунення перешкод для позивача у користуванні належним йому майном, оскільки відповідачі не є власниками житлового будинку і проживають в ньому без належної на те правової підстави. Натомість, представник позивача зазначає, що власником даного нерухомого майна є позивач і рішення про задоволення даного позову надає останньому право на безперешкодне входження до свого майна. З огляду на це, представник позивача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін (т. 2, а.с. 38-41).
З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи з незалежних від суду причин.
В судовому засіданні 30 вересня 2021 року представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Інші учасники справи про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції до суду не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. При цьому, апеляційний суд зауважує, що апелянт, як ініціатор процесу на даній стадії повинен цікавитися рухом своєї апеляційної скарги та отримувати інформацію про призначені судові засідання з використанням електронного Списку судових справ, призначених до розгляду на офіційному сайті суду (п. 1.2.3 Правил організації ефективного цивільного судочинства, затверджених Радою суддів України №14 від 28.02.2020 року; https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/3/1163581/).
Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи оскаржуване заочне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Тех-Буд-Проектування» є власником земельної ділянки площею 0,1085 (нуль цілих одна тисяча вісімдесят п`ять десятитисячних) гектарів, в тому числі по угіддях: багаторічних насаджень — 0,0181 га, під одно- та двоповерховою житловою забудовою — 0,094 га, у межах згідно з планом, (кадастровий номер 5123755800:02:007:0020), що розташована на території Таїровської селищної ради селища Мізікевича, жилмасив «Чорноморка», АДРЕСА_1 , однак не може в повній мірі володіти, розпоряджатися та користуватися своєю власністю у зв`язку з тим, що відповідачі чинять йому в цьому перешкоди. Суд першої інстанції зазначив, що порушення права ТОВ «Тех-Буд-Проектування» як власника житлового будинку полягає в ігноруванні Відповідачами вимоги Позивача про звільнення приміщення (виселення), ненаданням доступу житлового будинку, а також не звільнення належного Товариству приміщення будинку, господарських будівель та земельної ділянки від своїх речей, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовної заяви та вважав за необхідне захистити порушене право позивача, застосувавши способи захисту його порушеного права як власника майна, визначені в позовних вимогах, шляхом зобов`язання відповідачів не чинити йому перешкоду користуванні належним йому нерухомим майном та визнання за ним права вчинити певні дії відносно цього майна (т. 1 а.с. 148).
Так, в позовній заяві позивач посилається на обставини, які встановлені у постанові Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2017 року по справі № 815/2778/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Валлет» до державного реєстратора Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – ПАТ «ВТБ Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» про визнання протиправними та скасування рішень (т. 1 а.с. 43-49).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, у вище зазначеній постанові вказано, що 15.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариство «ВТБ Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» та ОСОБА_5 було укладено Генеральну угоду №21, відповідно до якої Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених у рамках цієї Угоди і які є її невід`ємними частинами (т. 1, а.с. 44).
В межах Генеральної угоди №21, між Банком та Позичальником було укладено Кредитний договір №13.42-21/08-СК від 15.02.2008 року та Кредитний договір №13.44-21/08-СК від 19.02.2008 року, відповідно до яких Банк надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 750 000,00 доларів США (т. 1, а.с. 44).
15.02.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною угодою №21 та будь-якими додатковими угодами до неї, у тому числі, які збільшують основне зобов`язання, та кредитними договорами, що укладені та/або будуть укладені в межах та на її підставі, між Банком та ОСОБА_6 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. (т. 1, а.с. 45).
15.02.2008 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І. у зв`язку із посвідченням вищезазначеного іпотечного договору, накладена заборона на відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, яке передається в іпотеку, що належить ОСОБА_6 до припинення чи розірвання іпотечного договору (т. 1, а.с. 32 – 33, 45).
В подальшому, 18.11.2015 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21 МБ, Додаткову угоду №1 від 27.11.2015 року до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 21 МБ від 18.11.2015 року та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 12.05.2016 року, відповідно до яких Банк відступив право вимоги, зокрема, за Кредитними договорами та Іпотечним договором, а також всіма іншими договорами забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною угодою та Кредитними договорами ТОВ «ФК «Поліс» (т. 1, а.с. 45).
На далі, 29.09.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» та ТОВ «Голден Валлет» укладений договір про відступлення права вимоги за Іпотечним договором, договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за Кредитним договором та права вимоги за Договорами забезпечення, відповідно до яких ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» відступило право вимоги за Генеральною угодою, Кредитними договорами, Іпотечним договором, а також всіма іншими договорами забезпечення виконання зобов`язань за Генеральною Угодою та Кредитними договорами ТОВ «Голден Валлет» (т. 1, а.с. 45).
Однак, як зазначено у постанові Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2017 року по справі № 815/2778/17, 09.02.2015 року державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Рубан Майєю Олександрівною було припинено записи про іпотеку та заборону від 15.02.2008 року на підставі рішення Приморського районного суду міста Одеси від 08.04.2013 року у справі №1522/2773/13.
12.02.2015 року після припинення записів про іпотеку та заборону на Предмет іпотеки, Житловий будинок та Земельну ділянку було відчужено ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Гашовою В.В. та зареєстрованих в реєстрі за № 73, 74 (т. 1, а.с. 46).
11.09.2015 року житловий будинок було відчужено ОСОБА_7 на користь  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 у рівних частках (по 1/2) на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алексєєвою О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1099 (т. 1, а.с. 14 - 15, 46).
Право власності на земельну ділянку було відчужено ОСОБА_7 на користь  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 у рівних частках (по 1/2) на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алексєєвою О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1103 (т. 1, а.с. 19 -22, 46).
Разом з тим, відповідно до постанови Одеського окружного адміністративного суду від 13.11.2017 року по справі № 815/2778/17 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Валлет» було задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19202502 від 09.02.2015 року. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19203163 від 09.02.2015 року. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19201384 від 09.02.2015 року. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Одеського міського управління юстиції Рубан Майї Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19201940 від 09.02.2015 року (т. 1, а.с. 48-49).
Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 181426005 від 18.09.2019 року, 22.08.2019 року на підставі ст.ст. 23, 37 Закону України «Про іпотеку» право власності на Предмет іпотеки було зареєстровано за ТОВ «ФК «Поліс» (т. 1, а.с. 11).
Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2020 року між ТОВ «ФК «Поліс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з розташованим на ній житловим будинком, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сомовим І.В., зареєстрований в реєстрі за №1073, відповідно до якого ТОВ «ФК «Поліс» продало, а ТОВ «Тех-Буд-Проектування» придбало земельну ділянку та домоволодіння (т. 1 а.с. 92-94), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 1, а.с. 95-96), а також Актом приймання-передачі майна до Договору купівлі-продажу від 20.08.2020 року (т. 1 а.с. 97).
У позовній заяві зазначено, що ТОВ «ФК «Поліс» надсилали письмові вимоги про звільнення приміщення Відповідачам 30.08.2019 року — ОСОБА_2 та 30.08.2019 року — ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 4, 37-42), однак станом на дату складення позовної заяви, за словами позивача, ключі від житлового будинку знаходилися у відповідачів, натомість позивач, маючи право власності на житловий будинок, не мав до нього доступу та можливості повноцінно ним володіти, користуватися та розпоряджатися (т. 1, а.с. 4-5).
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Разом з тим, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або його частини, вимагати будь-яких усунень порушень його права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі зазначеної норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. 
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
З огляду на це, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується право власності позивача на нерухоме майно та земельну ділянку, з метою запобігання зловживанню таким правом з боку позивача, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування» права на безперешкодне входження його уповноважених представників на земельну ділянку, житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, оскільки таке право і так є у власника майна. Право безперешкодного входу є частиною правомочностей власника щодо володіння спірним майном, який в межах цього провадження отримав судове рішення про усунення перешкод в здійсненні свого права. Між тим, виходячи зі специфіки спірних правовідносин (набуття права власності в іпотечних відносинах), позивач не пред`явив позов про виселення (припинення права користування), а апеляційний суд за встановлених обставин справи та категорії спірний правовідносин не може виходити за межі заявлених позовних вимог навіть в порядку ст. 5 ЦПК України, оскільки розглядає апеляційну скаргу в межах підстав та предмету позову, заявлених в суді першої інстанції. 
Таким чином, оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування» права на безперешкодне входження його уповноважених представників на земельну ділянку, житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з одного житлового будинку, загальною площею 640 (шістсот сорок) кв.м., у тому числі житловою 118,6 (сто вісімнадцять цілих шість десятих) кв.м., апеляційний суд скасовує заочне рішення суду першої інстанції в цій частині та постановляє нове, яким відмовляє у задоволенні цієї частини позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Нан Дмитра Миколайовича та апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 – задовольнити частково.
Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 листопада 2020 року – скасувати в частині визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Тех-Буд-Проектування» (ідентифікаційний код юридичної особи – 41048819, адреса: 01011, місто Київ, вулиця Панаса Мирного, будинок 16/13, літера А) право на безперешкодне входження його уповноважених представників на земельну ділянку, житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з одного житлового будинку, загальною площею 640 (шістсот сорок) кв.м., у тому числі житловою 118,6 (сто вісімнадцять цілих шість десятих) кв.м.
Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду                         А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

Повний текст цієї постанови складено 11 жовтня 2021 року 

Суддя Одеського апеляційного суду                                А.І. Дришлюк

30.09.2021 року                                                                 м. Одеса