УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/9407/21 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М. 
Категорія 44 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю., 
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , 
на рішення  Богунського районного суду м. Житомира, ухвалене 22 вересня 2021 року суддею Полонцем С.М. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 22 вересня 2021 року,
у справі №295/9407/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа – Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», про стягнення компенсації за завдану шкоду,

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом, у якому, посилаючись на те, що 11 листопада 2020 року з вини  ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої пошкоджено належний йому автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер  НОМЕР_1 , просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 24346,39 грн, відшкодувати моральну шкоду в сумі 10000 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму матеріального збитку в розмірі 23696,39 грн, моральну шкоду в розмірі 1000грн, судовий збір - 974,56 грн та 10000 грн – витрат на професійну правничу допомогу. В решті вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині стягнення 23696,39 грн матеріального збитку, 1000 грн моральної шкоди та 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу, ухвалити у цій частині нове, яким відмовити у задоволенні позову  ОСОБА_3 , а в частині відмови у стягненні 650 грн витрат на послуги евакуатора рішення суду залишити без змін.
На його думку, суд першої інстанції не врахував, що висновок експерта №2610 не може бути допустимим доказом у даній справі, оскільки експертиза проведена у порушення вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (далі – Методика). Зокрема, огляд автомобіля 24 лютого 2021 року проводився без повідомлення та участі  ОСОБА_1 , що позбавило останнього пересвідчитись у тому, що на огляд позивачем наданий автомобіль саме в тому стані, в якому він перебував одразу після ДТП. Окрім того, висновок експерта суперечить Звіту серії SL №144627. Також вважає, що суд першої інстанції не дослідив обґрунтованість та співмірність заявлених витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн, а йому не надано можливості довести не співмірність вказаних судових витрат, необхідність їх зменшення, оскільки ухвалу про відкриття провадження у справі він отримав лише 13 вересня 2021 року. Поза увагою суду залишилось те, що позивач до позовної заяви не подав орієнтовного (попереднього) розрахунку судових витрат, а поданий ним акт приймання-передачі не може вважатись таким розрахунком. Окрім того, суд першої інстанції не врахував, що позивач не надав будь-яких доказів завдання йому моральної шкоди.
Послався на позицію Верховного Суду викладену у справі № 201/14495/16-ц у постанові від 30 вересня 2020 року щодо права суду в окремих випадках самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу.
У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_3 просив залишити її без задоволення, посилаючись на її безпідставність та правильність висновків суду першої інстанції. Зазначив, що не оскаржував рішення суду від 22 вересня 2021 року в частині відмови у задоволенні його позову про стягнення 650 грн витрат на послуги евакуатора, так як він бажає якнайшвидше отримати відшкодування, оскільки не відремонтував пошкоджений у ДТП автомобіль. Вважає свої вимоги про стягнення матеріальної шкоди доведеними, як і про відшкодування моральної шкоди. Вказав, що огляд експертом пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу проведено у відповідності до вимог чинного законодавства. Посилання представника відповідача на не можливість довести не співмірність витрат на професійну правничу допомогу через не вчасне отримання ухвали суду про відкриття провадження у справі не відповідає дійсності, оскільки у справі наявне поштове рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення 03 вересня 2021 року (а.с.61), тому останній мав достатньо часу на підготовку клопотання про зменшення таких витрат.
У своїх доводах послався на висновки Верховного Суду у справах №520/4122/17-ц, №815/1479/18, №922/619/18.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1   11 листопада 2020 року о 14 годині в м.Житомирі по проспекту Миру, 39, керуючи транспортним засобом «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , не надав переваги в русі при здійсненні розвороту транспортного засобу «Шевроле», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та здійснив з ним зіткнення, в результаті чого за інерцією автомобіль «Шевроле» здійснив наїзд на автомобіль «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який за інерцією здійснив наїзд на автомобіль «Джип», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який в свою чергу за інерцією здійснив наїзд на автомобіль «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_5 . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Зазначена ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Богунського районного суду м. Житомира від 13 січня 2021 року у справі №295/14251/20 (а.с.9, 10-11).
Власником транспортного засобу ЗАЗ-110308, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 (а.с.8).
Зазначений автомобіль внаслідок ДТП був пошкоджений, а його власнику було завдано матеріальної шкоди. 
Відповідно до висновку №2610 експерта автотоварознавчої експертизи від 09 березня 2021 року судового експерта Землюка В.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ-110308, реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на дату огляду 24 лютого 2021 року становить 35953,37 грн (а.с.20-34). Вартість послуг судового експерта Землюка В.В. по складанню висновку автотоварознавчої експертизи склала 3800 грн, які сплачено позивачем відповідно до квитанції №31001592 від 22 лютого 2021 року (а.с.18, 19).
Для участі в огляді вищезазначеного автомобіля з метою складення судовим експертом висновку автотоварознавчої експертизи, позивачем було направлено поштове повідомлення ОСОБА_1 , вартість якого склала 271,50 грн (а.с.15-17).
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобілю AUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_2 – ОСОБА_1 була застрахована в ТДВ СК «Кредо» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/165219411.
Тому, у відповідності до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 20 квітня 2021 року ТДВ «СК «Кредо» сплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 16328,48 грн (а.с.36, 84).
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За положеннями ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У відповідності до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 Закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК, дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Встановивши, що позивачу винними діями відповідача заподіяна матеріальна шкода, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з останнього різниці між фактичним розміром шкоди (35953,37 грн) і страховою виплатою (16328,48 грн), що становить 19624,89 грн, а також вартості послуг судового експерта (3800 грн) направленню поштового повідомлення відповідачу для участі в огляді автомобіля судовим експертом в сумі 271,50 грн.
Доводи апеляційної скарги щодо незгоди відповідача з розміром матеріальної шкоди колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такий розмір встановлений висновком судового експерта, який є належним доказом у справі та не спростований відповідачем. Клопотання про призначення додаткової або повторної судової експертизи ОСОБА_1 суду першої та апеляційної інстанції не заявляв. 
Позивачем вчинено дії щодо повідомлення відповідача про огляд експертом транспортного засобу, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, чинне законодавство не вимагає наявності доказів про вручення такого повідомлення. Крім того, за змістом п.5.2 Методики виклик заінтересованих осіб для технічного огляду транспортного засобу здійснюється замовником лише у разі потреби, тому проведення огляду застрахованого транспортного засобу без виклику відповідача чи особи, яка є винною у ДТП, не є порушенням позивачем вимог законодавства. Тому доводи апеляційної скарги у цій частині на правильність висновків суду не впливають.
Інші доводи апеляційної скарги, які стосуються незгоди з вартістю завданого збитку, висновків суду не спростовують.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.
Так, згідно із вимогами статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При цьому наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості і враховував, що факт пошкодження майна беззаперечно завдало моральних страждань його власнику. Такий факт призвів до порушення звичайного способу життя позивача, для відновлення якого знадобились додаткові зусилля, що призвело до вимушених змін у його житті. 
При цьому, суд апеляційної інстанції також враховує факт ухилення відповідача від відшкодування завданої матеріальної шкоди в добровільному порядку, тривалість такого ухилення, необхідність відновлення своїх прав позивачем у судовому порядку. 
Зважаючи на обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову про стягнення морального відшкодування в сумі 1000 грн. Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у частині відшкодування моральної шкоди. 
Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо розміру стягнутих витрат на професійну правничу допомогу, а доводи апеляційної скарги у цій частині вважає обґрунтованими, враховуючи наступне.
Так, частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.1 ч.3 вказаної статті до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ст.137 ЦК України вбачається, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч. 1 ст.246 ЦПК України).
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В такому випадку обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Повноваження адвоката Клепіковського В.Г., як представника ОСОБА_3 в суді першої інстанції, підтверджуються ордером від 25 листопада 2020 року (а.с.45).
До позовної заяви ОСОБА_3 долучив: договір б/н про надання правової допомоги від 24 листопада 2020 року та додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 24 листопада 2020 року; акт приймання-передачі наданих юридичних послуг відповідно до договору б/н від 24 листопада 2020 року про надання правової допомоги та додаткової угоди №1 від 24 листопада 2020 року, складений 21 липня 2021 року на загальну суму 10000 грн; квитанції до прибутного касового ордера №2 від 25 листопада 2020 року на суму 5000 грн і №5 від 21 липня 2021 року на суму 5000 грн (а.с. 40-43).
З Акту приймання-передачі наданих юридичних послуг вбачається, що адвокатом Клепіковським В.Г. надані наступні послуги: надання юридичних консультацій цивільного законодавства – 6/5 кількість/витрати часу в год. на суму 2000грн, вивчення документів та матеріалів, які є у клієнта – 1/2 кількість/витрати часу в год. на суму 800 грн, складання тексту цивільного позову – 1 кількість/витрати часу в год. на суму 6000 грн, підготовка матеріалів позову (роздруківка, систематизація, групування матеріалів, виготовлення копії відповідачу, підготовка матеріалів для направлення до суду – 1/3 кількість/витрати часу в год. на суму 1200 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 10000 грн (а.с.42).
Матеріали справи свідчать, що справу призначено до розгляду без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні. 13 вересня 2021 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Така заява судом першої інстанції вирішена не була, а 22 вересня 2021 року ухвалено рішення у справі. З огляду на відсутність в матеріалах справи даних про вирішення клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу.
Враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), предмет спірних відносин, складність справи, критерій розумності розміру витрат, а також критерій розумної необхідності у таких витратах, колегія суддів зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу з 10000 грн до 5000 грн, змінивши рішення суду у цій частині. 
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задовольнити частково.
Змінити рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 вересня 2021 року в частині розподілу судових витрат, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу з 10000 грн до 5000 грн.
У решті рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді

 Повний текст постанови складений 06 грудня 2021 року.