Справа № 357/7418/21                                                                                                 Головуючий в суді І інстанції Клепа Т.В.
Провадження № 33/824/4598/2021                                                                            Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2021 року                                                                                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Мельника Я.С., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2021 року у адміністративній справі щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
 
                                                     ВСТАНОВИВ:                                                
 
Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі в розмірі 17 000, 00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Суд першої інстанції виходив з того, що 17 червня 2021 року о 08:22 год. на автодорозі М-05 зі сполученням Київ-Одеса 78 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ваз 21073», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного пристрою алкотестера «Драгер» ARLM 0401, результат позитивний 0,71 проміле алкоголю у видихуваному повітрі. З результатом водій погодився. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із цією постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.
Одночасно апелянт просить поновити йому строку на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що він оскаржувану постанову не отримував, належним чином про дату, час і місце розгляду справи не повідомлявся. Разом з тим, оскаржувану постанову отримав лише 20 вересня 2021 року, та звернувся із апеляційною скаргою 23 вересня 2021 року, через що, вважає, що строк на апеляційне оскарження ним був пропущений з поважних причин.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказує зокрема те, що поліцейськими складено протокол, з порушенням вимог Інструкції, за відсутності двох свідків, до того ж, результати огляду йому не надано, що позбавило його можливості оскаржити результати огляду, а також зазначає, що присудивши максимальний штраф, суд першої інстанції не врахував його матеріальний стан та визнання ним вини.  
У судове засідання ОСОБА_1 , повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, не з`явився.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
При цьому, доводи ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2021 року, на думку суду, є обґрунтованими.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова була прийнята судом 28 липня 2021 року, копію повного тексту цієї постанови ОСОБА_1 отримав 20 вересня 2021 року, що підтверджується розпискою (а.с.24), а апеляційну скаргу подав 23 вересня 2021 року, через що, причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови слід визнати поважними.
Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції дійшов висновку, що у діях особи, що притягається до адміністративної відповідальності, наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9а ПДР України.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 288116, складеного поліцейським в.1 р.1 БПП у м. Біла Церква ДПП сержантом поліції Ярмолою Є.І., 17 червня 2021 року о 08:22 год. на автодорозі М-05 зі сполученням Київ-Одеса 78 км, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Ваз 21073», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння, тому співробітниками поліції зі згоди водія був проведений огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер», прилад показав 0,71% проміле, у зв`язку з чим водій своїми діями порушив п. 2.9 (а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З роздруківки технічного засобу «Драгер» щодо тестування на алкоголь, яка підтверджує факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння на момент зупинки автомобіля працівниками поліції, вбачається, що показник вмісту алкоголю становить 0,71 ‰, також роздруківка містить підпис ОСОБА_1 про ознайомлення та згоду з результатами тестування.
У матеріалах справи також міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається проходження ОСОБА_1 тестування на стан алкогольного сп`яніння із результатом 0,71 проміле, в якому ОСОБА_1 згоден з результатами тестування.
З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він  підтверджує факт вживання алкогольних напоїв вчора ввечері, а саме 2,5 л пива.
У матеріалах справи також міститься розписка ОСОБА_2 про те, що він зобов`язується доставити автомобіль в АДРЕСА_1 .
Також із наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери №А100093 від 17 червня 2021 року співробітника патрульної поліції, вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на приладі «Драгер», на що він погодився, при цьому співробітниками патрульної поліції було перевірено цілісність приладу та здійснено контрольний забір повітря, після цього ОСОБА_1 пройшов огляд на приладі «Драгер», який показав результат вмісту алкоголю 0,71 ‰, що було зафіксовано на відеокамеру.
Крім того, п.2.9а Правил дорожнього руху України передбачає заборону водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями частин 2 - 6 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Слід також зазначити, що відповідно до положень п.7 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Результати огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння показали, що вміст алкоголю в крові перевищує 0,2 проміле й становить 0,71 проміле, а тому  ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд вважає, що висновок суду першої інстанції про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних і допустимих доказах, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії серії ДПР18 № 288116 від 17 червня 2021 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП, у якому викладено фактичні обставини вчинення правопорушення; результатом тестування ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого останній перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту позитивний (0,71 проміле); актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 17 червня 2021 року; розпискою ОСОБА_2 про те, що він зобов`язується доставити автомобіль в с. Житники вул. Соборна, 65; відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, який підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта про те, що протокол поліцейськими складений з порушенням вимог закону, а саме за відсутності двох свідків, оцінюється судом критично, з огляду на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16 лютого 2021 року № 1231-IX, який набув чинності 17 березня 2021 року, було внесено зміни до частини 2 статті 266 КУпАП та викладено в наступній редакції: «Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення».
Таким чином, під час складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 була необов`язкова участь свідків, оскільки працівники поліції використовували технічні засоби відеозапису, які було долучено до матеріалів справи.
Твердження апелянта щодо того, що з результатами огляду його не ознайомлювали відхиляються судом як такі, що суперечать матеріалам справи, оскільки роздруківка технічного засобу «Драгер» щодо тестування на алкоголь та Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 17 червня 2021 року містять підпис ОСОБА_1 про ознайомлення та згоду з результатами тестування.
Доводи апелянта про те, що місцевий суд присудивши максимальний штраф, не врахував його матеріальний стан та визнання ним вини, оцінюються судом критично, з огляду на те, що доказів свого матеріального становища апелянт в суді першої інстанції не надавав, а відтак додаючи такі докази до апеляційної скарги, апелянт не довів наявність обставин, які унеможливлювали надання таких доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. 
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                            
ПОСТАНОВИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 липня 2021 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

 
Суддя:                                                                                        Я.С. Мельник