ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2021 р. 	Справа № 440/2485/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, повний текст складено 05.08.21 року у справі № 440/2485/21
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області                      
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
23 березня 2021 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (далі –відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача з приводу вирішення клопотання ОСОБА_1 від 12.10.2020 (зареєстроване за №Р-21860/0/25-20 від 12.10.2020) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населених пунктів та передати у власність земельну ділянку площею 2, 00 га, кадастровий номер 5323288600:00:010:0029, зобов`язавши Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердити поданий ОСОБА_1 проект землеустрою. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 року позов залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 року по справі №440/2485/21 та прийняти рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про затвердження проєкту землеустрою 12 жовтня 2020 року, а наказ про відмову у його затвердженні відповідачем виданий лише 10.03.2021 року, тоді як в силу ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України таку заяву належало розглянути у двотижневий строк. Крім того, позивач зазначає, що наказ від 10.03.2021 року №785-УБД був скерований виключно до суду разом  відзивом на позовну заяву та станом на 18.03.21р. на офіційному сайті ГУ Держгеокадастру в Полтавській області відсутня інформація стосовно результатів розгляду клопотання позивача. Також позивач вказує на протиправність зупинення строків надання адміністративних послуг у зв`язку із запровадженими карантинними заходами.
Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 13.02.2020 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою від 05.02.2020 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га, що розташована на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області для ведення особистого селянського господарства.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 18.02.2020 №5107-СГ позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою.
За клопотанням ОСОБА_1 від 28.02.2020 та відповідно до завдання на виконання робіт з розробки проекту землеустрою ПП "Алан-Зем" у 2020 році був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 площею 2,00 га сіножатей для ведення особистого селянського господарства на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області за межами населених пунктів.
19.03.2020 експертом державної експертизи Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Семенковою Н.Л. складено висновок про розгляд проєкту щодо відведення земельної ділянки №6075/0182-20. 
30.07.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області наданий висновок №1599 державної експертизи землевпорядної документації.
06.10.2020 на підставі розробленого проекту землеустрою відомості про земельну ділянку, кадастровий номер 5323288600:00:010:0029, були внесені до Державного земельного кадастру, що підтверджено витягом від 16.03.2021 №НВ-5317857532021.
12.10.2020 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням від 12.10.2020 про затвердження проекту землеустрою.
10.03.2021 відповідачем був виданий наказ №785-УБД "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки", яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою.
Позивач вважаючи, що відповідачем заявлене клопотання по суті не розглянуто, звернувся до суду з цим позовом.
Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання позивача від 12.10.2020 розглянуте Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області по суті з ухваленням рішення у формі наказу від 10.03.2021 №785-УБД "Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки". 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно ч.1 ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 1 – 3 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Статтею 121 Земельного кодексу України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (п."б" ч.1).
Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Відповідно до ч.1ст. 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані статтею 118 Земельного кодексу України.
Згідно з ч. ч.  9, 10 статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Як встановлено матеріалами справи, позивач звернувся до відповідача із клопотанням про затвердження проекту землеустрою 12.10.2020 року.
За наслідками розгляду заяви позивача Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області прийнято наказ від 10.03.2021 року № 785-УБД «Про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки».
Колегія суддів погоджується з висновками першої інстанції, що у спірних правовідносинах відсутній факт протиправної бездіяльності ГУ Держгеокадастру в Полтавській області щодо неприйняття ним жодного з рішень, оскільки останнім, за наслідками розгляду звернення позивача прийнято наказ від 10.03.2021, яким позивачу відмовлено у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки.
Вказаний наказ є чинним, позивачем не оскаржується.
Доводи апеляційної скарги позивача, що наказ від 10.03.2021 року № 785-УБД був скерований виключно до суду разом з відзивом на позовну заяву та станом на 18.03.21р. на офіційному сайті ГУ Держгеокадастру в Полтавській області відсутня інформація стосовно результатів розгляду клопотання позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими, та такими, що не спростовують обставин прийняття наказу.
Стосовно доводів апеляційної скарги про несвоєчасність розгляду звернення та протиправність зупинення строків надання адміністративних послуг у зв`язку із запровадженими карантинними заходами, то колегія суддів зазначає наступне.
Вирішення питання про видачу рішення про передачу у власність, надання у постійне користування та надання в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності є адміністративною послугою у розумінні Закону України "Про адміністративні послуги".
Відповідно до ч. 1 статті 10 Закону України "Про адміністративні послуги" граничний строк надання адміністративної послуги визначається законом.
Відповідно до ч.9 статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність..
Згідно з пп. 3 п. 2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17 березня 2020 року № 530-IXустановлено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19): з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.
Зазначений закон є чинним, не скасований та неконституційним не визнавався.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19"(із змінами) відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб"з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р. установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від09.12.2020 №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"(зі змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"
На час розгляду заяви позивача від 12.10.2020 року та прийняття за результатами розгляду наказу від 10.03.21 року на території України діяв та не був припинений карантин. 
Таким чином, відсутні підстави стверджувати про порушення відповідачем строку розгляду заяви позивача, передбаченого ч. 9 статті 118 Земельного Кодексу України і, як наслідок, протиправної бездіяльності.
Посилання апелянта на судову практику Полтавського окружного адміністративного суду у справах №440/672/21, № 440/510/21, №440/2750/21, №440/2748/21, 3440/3487/21, № 440/2170/21, №440/3216/21, №440/2199/21, №440/7651/20, якими вирішено спори, що виникли з аналогічних правовідносин, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким  чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувана позивачем бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області не має ознак неправомірності та відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.
Колегія суддів зазначає, що належним способом захисту порушеного права позивача є оскарження рішення про відмову у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельної ділянки.
Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а отже підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст.245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд      
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 по справі № 440/2485/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	О.М. Мінаєва 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    Я.М. Макаренко