УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/9265/19 Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М. 
Категорія 38 Доповідач Микитюк О. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

  головуючого         Микитюк О. Ю.                 суддів Борисюка Р.М. 
Григорусь Н.Й. 
при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №295/9265/19
за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
за апеляційною скаргою адвоката Хоменка Сергія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,
на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Семенцової Л.М. у м.Житомир,
                                        
встановив:

У червні 2019 року Державна іпотечна установа звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, укладеним 22 грудня 2006 року між відповідачем та ТОВ «Банк « Фінанси та кредит» станом на 24 травня 2019 року в розмірі 1472652грн.84коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 624596грн.83коп.; 314893грн.56коп. інфляційних нарахувань; пені у розмірі 206220грн.71коп., а також прострочених відсотків за період з 17 вересня 2015 року по 24 травня 2019 року у розмірі 326941грн.74коп. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 11 лютого 2015 року між Державною іпотечною установою та ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір відступлення права вимоги за вказаними кредитним договором та договором іпотеки, ОСОБА_1 не виконує передбачені договором умови щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків. 
Заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 22 січня 2020 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором у сумі 1472652грн.84коп. та 22089грн. судового збору.
В апеляційній скарзі адвокат Хоменко С.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить скасувати рішення суду і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідач не був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, судом не застосовано положення ст.ст.612 ,613 та 1082 ЦК України, первісний кредитор та позивач не вживали необхідних заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за даним кредитним договором, що призвело до прострочення кредитора. Відповідно до наданої банком інформації загальний розмір боргу становить 571511 грн.58коп.
У відзиві Державна іпотечна установа просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.
Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута судом першої інстанції у відсутності відповідача, який не був повідомлений про час і місце судового засідання.
Як передбачено п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
За таких обставин рішення належить скасувати і ухвалити нове судове рішення.
Встановлено, що 22 грудня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит», яке змінило назву на АТ «Банк «Фінанси та кредит», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 31_20-12/06 МФІ, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 65 920 доларів США під 14 % річних з кінцевим терміном повернення до 21 грудня 2021 року.
Пунктом 2.3 кредитного договору передбачено, що кредитні ресурси, отримані позичальником, використовуються за цільовим призначенням: для придбання житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0489 га, на якій знаходиться житловий будинок.
Згідно з пунктом 6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених пунктами 3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов`язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 22 грудня 2006 року ТОВ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір, предметом якого є житловий будинок по АДРЕСА_2 .
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
11 лютого 2015 року між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та Державною іпотечною установою було укладено договір відступлення права вимоги № 17/4-В, за яким права вимоги за вищевказаними кредитним та іпотечним договорами відступлені позивачу.
Листом Державної іпотечної установи від 20 жовтня 2015 року №7538/11/2 ОСОБА_1 було повідомлено, що установа є новим кредитором у зв`язку з відступленням їй прав вимоги банком за його договірними зобов`язаннями. Роз`яснено позичальнику про необхідність: утриматися від оплати будь-яких коштів в погашення боргу за основним зобов`язанням на рахунки АТ «Банк «Фінанси та Кредит»; звернутися до Державної іпотечної установи для узгодження подальших заходів щодо заборгованості за основним зобов`язанням; отримати від АТ «Банк «Фінанси та Кредит» довідку про поточний стан заборгованості за кредитним договором та правовстановлюючі документи на передане в іпотеку нерухоме майно. Цього листа відповідач отримав 26 жовтня 2015 року. 
За наданим Державною іпотечною установою розрахунком станом на 24 травня 2019 року в ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 1472652,84грн., з яких: 624596,83грн. тіло кредиту, 326941,74грн. прострочені проценти за користування кредитом, 206220,71грн. пеня, 314893,56грн. інфляційні втрати.
Як вбачається з п.228 довідки щодо залишку заборгованості за вказаним кредитним договором, складеної Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» складена, борг відповідача за тілом кредиту становить 624596,83грн., що еквівалентно 28621,56 доларам США. 
Згідно довідки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 26 жовтня 2015 року № 164 заборгованість ОСОБА_1  за кредитним договором № 31_20-12/06 МФІ станом на 26 жовтня 2015 року складає 25316,49 доларів США, що еквівалентно 571511,58 грн., прострочена заборгованість за кредитом становить 3239,19 доларів США, що еквівалентно 71123,67 грн. Тобто, загальна сума заборгованості за тілом кредиту дорівнює 28555,68 доларів США. Проте, дана довідка не спростовує підтверджений довідкою Фонду та розрахунком позивача розмір заборгованості станом на 24 травня 2019 року 28621,56 доларам США і його грошового еквіваленту 624596,83 грн.
Відповідач не надав доказів на підтвердження погашення ним частини заборгованості в період з 11 лютого 2015 року (день укладення договору про відступлення права вимоги) по 26 жовтня 2015 року (день отримання письмового повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні).
Оскільки відповідачу у жовтні 2015 року було відомо про заміну кредитора, сплачені ним на рахунок первісного кредитора у липні 2016 року 5000 грн. не можуть бути враховані при визначенні розміру заборгованості перед позивачем.
Як передбачено ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
За таких обставин з відповідача на користь позивача належить стягнути 624596,83грн. тіла кредиту, 326941,74грн. прострочених процентів за користування кредитом, 206220,71грн. пені., а всього 1157759,28грн. 
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення" індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є іноземна валюта, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати відновлені еквівалентом іноземної валюти.
За таких обставин відсутні підстави для стягнення з відповідача 314893грн.56коп. інфляційних нарахувань.

       Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Хоменка Сергія Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,задовольнити частково.
Скасувати заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 22 січня 2020 року і ухвалити нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором № 31_20-12/06 МФІ станом на 24 травня 2019 року у розмірі 1157759,28грн., з яких: 624596,83грн. тіло кредиту, 326941,74грн. прострочені проценти за користування кредитом, 206220,71грн. пеня.
В решті вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи судовий збір в розмірі 17362грн.58коп.
Стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 7090грн.82коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуюча:                                Судді: