ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/792/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року (суддя Пасічник Ю.П., м. Кропивницький) у справі № 340/792/21
за позовом ОСОБА_1 
до Світловодської міської ради Кіровоградської області
про визнання протиправним та скасування окремих положень рішення,- 

встановив:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними та скасування пункти 1,2,3,4,5,6,13 та 14 рішення Світловодської міської ради №147 від 23.02.2021 «Про ліквідацію управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради та управління молоді та спорту Світловодської міської ради».
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Вказане рішення мотивоване відсутністю безпосереднього порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача внаслідок прийняття спірного рішення, що прийнято у межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав на помилковість висновку суду першої інстанції, що спірне рішення є нормативно-правовим актом, оскільки вказаний висновок спростований попередніми висновками цього ж суду, а саме тим, що справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без зобов`язання відповідача опублікувати відповідно до п. 4 ст. 264 КАС України оголошення про оскарження його рішення у виданні, в якому це рішення мало бути офіційно оприлюднене. Також вказав, що внаслідок прийняття оскаржуваних пунктів рішення він позбавлений можливості бути поновленим на посаді на виконання судового рішення по справі № 340/449/21, а також проходження ним служби як посадовою особою місцевого самоврядування, що спростовує висновок суду першої інстанції відносно відсутності порушення його прав та інтересів внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваних пунктів рішення. При цьому зазначив, що оскаржувані пункти рішення дестабілізують в цілому роботу освітньої галузі в 
м. Світловодськ і інших населених пунктах Світловодської територіальної громади та ставлять під загрозу освітній процес в навчальних закладах територіальної громади. Крім того, скаржник вказав на процедурні порушення прийняття оскаржуваного рішення, а саме не винесення проекту останнього на попередній розгляд постійними депутатськими комісіями Світловодської міської ради, а також не оприлюднення вказаного проекту. Окрім цього, скаржник зазначив про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке полягає у не залученні до розгляду цієї справи управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради, питання подальшого існування якої фактично було вирішено під час розгляду справи у суді першої інстанції. Враховуючи зазначене, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про задоволення позовних вимог.
Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Позиція відповідача обґрунтована правомірністю висновку суду першої інстанції, що прийняття спірного рішення не призвело до порушення прав та інтересів позивача, внаслідок чого відмова у задоволенні позовних вимог є законною та обґрунтованою. Також, відповідач погодився з висновком суду першої інстанції щодо прийняття оскаржуваного рішення у спосіб, визначений регламентом Світловодської міської ради, що свідчить про його правомірність. При цьому зазначив, що судом першої інстанції вірно враховано позицію Верховного Суду, згідно якої порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення, що не мало місця у спірному випадку. Крім того, відповідач вказав, що твердження скаржника про дестабілізацію роботи освітньої галузі в м. Світловодськ і інших населених пунктах Світловодської територіальної громади внаслідок прийняття оскаржуваного рішення спростовано тим, що одночасно з останнім Світловодською міською радою було прийнято рішення про утворення управління освіти, молоді та спорту територіальної громади Світловодської міської ради, яке покликано реалізовувати на території громади державну політику у сфері освіти та забезпечення якості освіти, доступності дошкільної, початкової та загальної середньої освіти, позашкільної освіти. Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права відповідач вказав, що з відповідним клопотанням про залучення третьої особи скаржник ані у позовній заяві, ані під час судового розгляду до суду не звертався.
У судовому засіданні 06.10.2021 позивач та представник відповідача підтримали позиції, викладені ними у апеляційній скарзі та відзиві на неї.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Спір у межах цієї справи виник з підстав встановлення правомірності рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради від 23.02.2021 №90, яким погоджено проект рішення «Про ліквідацію управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради та управління молоді та спорту Світловодської міської ради» (а.с. 57).
Підставою для включення вказаного проекту рішення на розгляд сесії Світловодської міської ради стала службова записка начальника управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради від 22.02.2021 (а.с.59) та звернення депутатської фракції політична партія «Слуга народу» Світловодської міської ради від 22.02.2021 (а.с. 60).
Питання щодо включення рішення «Про ліквідацію управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради та управління молоді та спорту Світловодської міської ради» до порядку денного виносилось на обговорення депутатів Світловодської міської ради восьмого скликання, що підтверджується витягом з протоколу від 23.02.2021 та результатами голосування: «за» - 21 з 33 присутніх. Крім того, за результатами голосування за прийняття рішення «Про ліквідацію управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради та управління молоді та спорту Світловодської міської ради» проголосувало 22 депутати, проти 1, утримались 2 (а.с. 133-136).
На підставі рішення №147 від 23.02.2021 «Про ліквідацію управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради та управління молоді та спорту Світловодської міської ради» створено ліквідаційні комісії з припинення управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради та управління молоді та спорту Світловодської міської ради (а.с. 8, 9).
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що прийняття рішення №147 від 23.02.2021 «Про ліквідацію управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради та управління молоді та спорту Світловодської міської ради» (а.с.7) відбулось у спосіб визначений регламентом Світловодської міської ради та свідчить про його правомірність.
З приводу доводів скаржника, що проект рішення не було оприлюднене за 10 робочих днів до дати його розгляду, колегія суддів зазначає наступне.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень врегульовано Законом України «Про доступ до публічної інформації».
Згідно ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
Доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації: 1) в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) наданням інформації за запитами на інформацію.
Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», органи місцевого самоврядування є розпорядниками інформації, які згідно із статтями 14, 15 вказаного Закону зобов`язані оприлюднювати передбачену цим та іншими законами інформацію.
Частиною 3 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 10 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.
Рішення міської ради, що частково оскаржується апелянтом, у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації» є публічною інформацією, тобто відображеною та задокументованою будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформацією, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством.
Згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Тобто згідно положень вказаної статті Закону предметом оскарження могли б бути дії чи бездіяльність розпорядника інформації щодо поводження з публічною інформацією (рішенням міської ради) щодо виконання обов`язку, зазначеного в ч. 3 ст. 15 Закону, а не сама публічна інформація (рішення міської ради).
Рішення міської ради, як суб`єкта владних повноважень, не можна ототожнювати з рішенням розпорядника інформації, що може бути оскаржене у відповідності до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Таке рішення розпорядника інформації за своєю суттю повинно врегульовувати поводження з відповідним об`єктом регулювання - публічною інформацією. При цьому, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» наведений перелік того, що може бути оскаржено позивачем. Пункт 6 вказаної норми Закону прямо визначає предмет оскарження у разі порушення розпорядником ч. 3 ст. 15 Закону, це - невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону.
Частина 2 ст. 23 Закону не передбачає право оскаржувати на підставі недотримання вимог ч. 3 ст. 15 Закону саму публічну інформацію, яка була створена в процесі виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків (в спірному випадку - рішення Світловодської міської ради №147 від 23.02.2021).
При цьому, слід враховувати, що рішенням міської ради, що частково оскаржується скаржником, жодним чином не встановлює та не змінює порядку поводження міської ради як розпорядника інформації з публічною інформацію, не обмежує та не порушує будь-яких прав позивача, визначених Конституцією України та Законами України.
Водночас, апелянт не наводить аргументів протиправності змісту оспорюваного рішення, а лише наводить аргументи порушення процедури оприлюднення проекту рішення, вважаючи, що порушення процедури прийняття рішення органом місцевого самоврядування є безумовною підставою для його скасування.
Разом із цим, судом першої інстанції вірно враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2020 у справі № 813/1790/18, згідно якої порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акту можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акту (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акту не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Таких випадків скаржником у апеляційній скарзі не наведено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта, про те що не дотримання процедури опублікування проекту оспорюваного рішення є безумовною підставою для його скасування.
Також, колегія суддів погоджується з твердженням відповідача, яке підтримано судом першої інстанції, щодо спростування доводів скаржника, що прийняття оскаржуваного рішення №147 від 23.02.2021 дестабілізує роботу освітньої галузі в м. Світловодську і інших населених пунктах Світловодської територіальної громади та ставлять під загрозу освітній процес в навчальних закладах, оскільки одночасно з прийняттям рішення №147 від 23.02.2021 Світловодською міською радою рішенням №148 від 23.02.2021 «Про утворення управління освіти, молоді та спорту територіальної громади Світловодської міської ради» утворено орган, який покликаний реалізовувати на території громади державну політику у сфері освіти та забезпечення якості освіти, доступності дошкільної, початкової та загальної середньої освіти, позашкільної освіти (а.с.138-155).
Щодо обґрунтованості порушених прав позивача колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно враховано позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.06.2018 у справі № 826/4406/16, згідно якої відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про відсутність жодного правового обґрунтування у доводах скаржника про порушення його права оскаржуваним рішенням на проходження ним служби, як посадової особи місцевого самоврядування на посаді начальника управління освіти виконавчого комітету Світловодської міської ради, оскільки обґрунтування негативного впливу спірного рішення на його конкретні реальні індивідуально виражені права, свободи чи інтереси доводи скаржника не містять, а лише свідчать про його незгоду з вказаним рішенням, що не є тотожним порушенню його особистого права, свободи чи інтересу.
Скаржником не доведено, що саме в такий спосіб можуть бути захищені його по суті своєї  трудові права, на порушенні яких він наголошує.
При цьому, оскаржений правовий акт, якій на думку колегії суддів є актом індивідуальної дії, що вирішує питання ліквідації управлінської структури, не покликаний на регулювання прав та інтересів скаржника. Безпосередньо він не зазнав жодного втручання в свої права, внаслідок прийняття спірного рішення, оскільки воно не спричинило суттєвого негативного впливу саме на нього і він не зазнав жодної реальної шкоди.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідач при винесенні спірного рішення № 147 від 23.02.2021 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а скаржником не надано достовірних доказів порушення його прав прийнятим рішенням. Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі № 340/792/21 – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст постанови складений 12.10.2021 року.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко