ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" листопада 2021 р.           Справа№ 910/19327/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Мальченко А.О. 
 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"
на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 (повний текст рішення складено 21.07.2021)
у справі № 910/19327/20 (суддя Головіна К.І.)
За позовом Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго Україна" 
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" 
про стягнення 35 433,81 грн., -
В С Т А Н О В И В :
У 2020 році Акціонерне товариство "Страхова компанія "Інго Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" про стягнення 35 433,81 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталась 03.06.2020 р. у м. Ужгороді, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 36     433,81 грн. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року позовні вимоги задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" на користь Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго Україна" страхове відшкодування у сумі 35 433 грн. 81 коп., судовий збір у сумі 2 102 грн. 00 коп.
Рішення мотивовано тим, що у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу вартість відновлювального ремонту автомобіля, враховуючи розмір франшизи, а позивачем доведено належними засобами доказування вартість відновлювального ремонту автомобіля "Ауді" у розмірі 36  433,81 грн.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Еталон" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що відповідач не отримував жодної заяви про регресні вимоги від позивача, а отже, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, то на момент звернення з позовом до суду відповідачем не були порушені права позивача, а строк виконання зобов`язання зі сплати страхового відшкодування не настав. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).
15.09.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Акціонерного товариства "Страхова компанія "Інго Україна", позивача у справі,  надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 23.01.2020 року між Акціонерним товариством "Страхова компанія "Інго Україна" та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 560507203.20, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 5.1. Договору добровільного страхування наземного транспорту №560507203.20 від 23.01.2020 строк його дії встановлено з 00:00 год. 24.01.2020 року по 24:00 год. 23.01.2021 року.
03.06.2020 р. у м. Ужгороді сталась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .
Відповідно до постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2020  р. у справі № 308/5476/20, встановлено, що 03.06.2020 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2 , порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Audi A6, д.н.з. НОМЕР_1 , що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (.а.с. 34-35).
Відповідно до ремонтної калькуляції № 2568744 від 17.06.2020 р., наданої позивачем, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля марки "Ауді", реєстраційний номер НОМЕР_1 , склала 36  433,81 грн. (а.с. 36-40).
Відповідно до страхового акту № 2610855 від 25.06.2020 р. позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 36 433 грн. 81 коп. (а.с. 42).
Позивачем було виплачено страхове відшкодування на користь власника пошкодженого т.з. ОСОБА_1 відповідно до договору страхування автотранспортних засобів №560507203.20 від 23.01.2020 року, в розмірі 36  433 грн. 81 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №10586 від 07.07.2020 року. (а.с.41).
Отже, позивачем виконано зобов`язання страховика за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів перед страхувальником у повному обсязі.
З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована у відповідача згідно полісу № АО/2751938, що підтверджується наявною в матеріалах справи роздруківкою з централізованої бази М(Т)СБУ. (а.с. 93).
Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, винної у заподіянні збитків, була застрахована у відповідача, останній відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повинен відшкодувати нанесену його страхувальником шкоду у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.
Позивач звернувся до відповідача в досудовому порядку з заявою №9368744 від 22.07.2020 р. про виплату страхового відшкодування у розмірі 36 433 грн. 81 коп., на підтвердження вказаного вище факту позивачем надано претензію 2368744 від 22.07.2020 р. (а.с. 46-47).
Проте, вказана вище претензія була залишена без відповіді та без виконання. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи наявні докази отримання вказаної претензії відповідачем. (а.с. 47).
З огляду на зазначене, безпідставними є доводи апеляційної скарги відповідача, що останній не отримував жодної заяви про регресні вимоги від позивача, а отже, оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, то на момент звернення з позовом до суду відповідачем не були порушені права позивача, а строк виконання зобов`язання зі сплати страхового відшкодування не настав.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а доводи скаржника вважає безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.
Статтею 980 ЦК України та статтаю 4 Закону України "Про страхування" в залежності від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.
Згідно з положеннями статті 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України "Про страхування" за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.
Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Отже, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.
Також, як встановлено місцевим господарським судом, станом на час настання страхового випадку (ДТП) цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні ДТП, було застраховано відповідачем на підставі полісу № АО/2751938 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Згідно з частиною другою статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас, як передбачено приписами частини третьої статті 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. 
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. 
За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. 
З огляду на викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 36  433 грн. 81 коп. та про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року у справі №910/19327/20 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що розгляд апеляційної скарги з порушенням строку, визначеного ч.1 ст. 273 ГПК України, зумовлений перебування судді Агрикової О.В. на лікарняному з 26.10.2021 року.
Керуючись ст. ст.  253-254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 року у справі №910/19327/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 р. у справі №910/19327/20 залишити без змін.
3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/19327/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                                      О.В. Агрикова 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                А.О. Мальченко