Постанова  
Іменем України
 
06 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 727/7053/18
провадження № 61-2422св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Крата В. І.
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. (суддя-доповідач), 
 
учасники:
позивачі: - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , 
відповідач - ОСОБА_4 , 
треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 січня 2019 року у складі судді Смотрицького В. Г. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 09 січня 2020 року у складі колегії суддів: Височанської Н. К., Владичан А. І., Лисака І. Н.,
ВСТАНОВИВ:
Зміст вимог позовної заяви 
 
У липні 2018 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину житлового будинку.
 
Позов мотивований тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 червня 2006 року у справі № 2-1976/2007 за позовом ОСОБА_4 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва за ОСОБА_4 визнано право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 370,10 кв. м, житловою площею 165,30 кв. м, з вигрібною ямою літ. «І», вартістю 540 717,00 грн.
 
Вказаний будинок побудований відповідачкою та її чоловіком ОСОБА_5 , який є батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , за спільні кошти та є спільною сумісною власністю подружжя. 
 
З січня 2007 року вони проживають у даному будинку.
 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини спірного житлового будинку, на яку вони, як діти спадкодавця, мають право.
 
У серпні 2017 року ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зверталася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання вказаного житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частину будинку. Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 11 вересня 2017 року у справі № 727/8280/17 зазначений позов задоволено, визнано житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності по 1/6 ідеальній частині даного будинку. Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 25 квітня 2018 року у справі № 727/8280/17 за апеляційною скаргою ТОВ «ФК Вектор Плюс» у задоволенні цього позову відмовлено.
 
Після звернення до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Н. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ ідеальну частку житлового будинку після смерті батька постановою від 20 червня 2018 року їм було відмовлено у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують право власності на спадкове майно.
 
Позивачі просили:
 
- визнати житловий будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;
 
- визнати за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 право власності по 1/6 ідеальній частині вказаного житлового будинку.
  
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці 16 січня 2019 року позов задоволено  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 частково. 
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/6 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 вартістю 540 717,00 грн. 
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/6 ідеальну частину житлового будинку АДРЕСА_1 вартістю 540 717,00 грн. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що:
- спірний будинок набутий у власність відповідачкою на підставі рішення суду під час перебування її у шлюбі з ОСОБА_5 , який помер, тобто є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та кожному з них належить по Ѕ його частині;
- відповідно до статті 1261 ЦК України його дружина та діти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають право на спадкування по 1/6 частині будинку кожен.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 09 січня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Вектор Плюс» залишено без задоволення.
 
Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 січня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:
 
- суд першої інстанції, врахувавши положення статті 1261 ЦК України, дійшов правильного висновку про те, що діти спадкодавця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом із його дружиною - відповідачкою у справі ОСОБА_4 мають право на спадкування у рівних частках по 1/6 частині спірного житлового будинку;
 
- твердження ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на те, що визнання за іншими особами, відмінними від іпотекодавця, права власності на іпотечне майно, порушує права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки, є безпідставними, оскільки зміна власника майна не перешкоджає зверненню стягнення на іпотечне майно, що узгоджується з положенням статті 23 Закону України «Про іпотеку»;
 
- посилання в апеляційній скарзі на те, що спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже розглядався судами, зокрема, постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 25 квітня 2018 року в задоволенні позову в справі № 727/8280/17 відмовлено, є необґрунтованими, оскільки підставою для відмови у задоволенні позову у справі № 727/8280/17 слугувало те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в інтересах малолітніх дітей спадкодавця, відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії та відсутність порушення прав та інтересів малолітніх дітей. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачі вказували на те, що постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Н. В. від 20 червня 2018 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ ідеальну частку житлового будинку, так як спадкоємцем не надані документи, що підтверджують право власності на спадкове майно. Тому відсутні підстави для закриття провадження у справі.
Короткий зміст вимог та доводи касаційної скарги
03 лютого 2020 року до Верховного Суду від ТОВ «ФК «Вектор Плюс» надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та постанову судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
У касаційній скарзі представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» зазначає, що:
- суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що житловий будинок є об`єктом права спільної власності подружжя, тільки тому, що був оформлений у власність відповідачки ОСОБА_4 на підставі рішення суду під час перебування її в шлюбі. Разом з тим, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Як убачається з рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 27 червня 2007 року у справі 2-1976/2007, судом встановлено, що саме ОСОБА_4 побудувала спірний житловий будинок. Про те, що будинок побудовано за спільні сумісні кошти або спільною працею подружжя не зазначається. Тому, суд першої інстанції для ухвалення обґрунтованого рішення повинен був установити зазначені обставини та тільки з їх урахуванням зробити висновок щодо можливості задоволення позову;
- висновок апеляційного суду, що зміна власника іпотечного майна ніяк не впливає на права ТОВ «ФК «Вектор Плюс» як іпотекодержателя, є помилковим. Позичальник ОСОБА_4 зобов`язання за кредитним договором не виконує, а тому для захисту свого майнового права ТОВ «ФК «Вектор Плюс» має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Однак безпідставне визнання права власності на предмет іпотеки, в тому числі за неповнолітньою особою, значно ускладнює право іпотекодержателя задовольнити свої майнові інтереси за рахунок такого іпотечного нерухомого майна;
- з огляду на наявність рішення, яке набрало законної сили щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд першої інстанції мав закрити провадження у справі на підставі статті 255 ЦПК України.
Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди із задоволенням судами попередніх інстанцій вимог про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, а тому відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року) рішення та постанова судів попередніх інстанцій в іншій частині касаційному перегляду не підлягають.
Рух справи в суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2021 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження у складі колегії із п`яти суддів.
Фактичні обставини справи
Суди встановили, що 14 січня 2005 року між ОСОБА_6 , який після реєстрації шлюбу змінив прізвище на « ОСОБА_4 », та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб.
У подружжя є двоє дітей: повнолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивачка ОСОБА_2 є матір`ю відповідачки ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_3 .
Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 червня 2006 року у справі № 2-1976/2007р за ОСОБА_4 визнано право власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 , літ. «А», загальною площею 370,10 кв. м, житловою площею 165,30 кв. м з вигрібною ямою літ. «І», вартістю 540 717,00 грн.
Право власності на спірний житловий будинок зареєстровано в Чернівецькому комунальному бюро технічної інвентаризації 30 липня 2007 року (а.с.17).
Житловий будинок на АДРЕСА_1 є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 18 червня 2008 року № 81/12-Ф/ІП-1, укладеним між ОСОБА_4 та банком. На підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» набуло статусу іпотекодержателя за іпотечним договором від 18 червня 2008 року № 81/12-Ф/ІП-1.
З січня 2007 року відповідачка ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_5 проживали в будинку разом зі своїми дітьми ОСОБА_1 і ОСОБА_3 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.
Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Н. В. від 20 червня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ ідеальну частку житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки надані спадкоємці не надали документи, що підтверджують право власності на спадкове майно.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.
При задоволенні позову суди вважали, що житловий будинокна АДРЕСА_1 набутий ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час перебування у зареєстрованому шлюбі, позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, які прийняли спадщину після смерті їх батька ОСОБА_5 , а тому належить визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на 1/6 частку спірного будинку за кожним у порядку спадкування за законом.
Колегія суддів не погоджується з висновком судів попередніх інстанцій з таких підстав.
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Аналіз статті 1218 ЦК України свідчить, що при визначенні складу спадщини слід визначити, чи належать ті чи інші права спадкодавцеві.
Відповідно до частини п`ятої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Суди встановили, що у 2006 році ОСОБА_4 зверталася до суду з позовом до Чернівецької МР про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва, який рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 26 червня 2006 року у справі № 2-1976/2007 задоволено, визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 , літ. «А», загальною площею 370,10 кв. м, житловою площею 165,30 кв. м, з вигрібною ямою літ. «Г», вартістю 540 717,00 грн. 
Шевченківський районний суд міста Чернівці у рішенні від 26 червня 2006 року у справі № 2-1976/2007 вказав, що позивачка ОСОБА_4 побудувала на земельній ділянці на АДРЕСА_2 житловий будинок літ. «А», однак здійснене будівництво є самовільним, оскільки на той час нею не було замовлено та погоджено в установленому порядку проектну документацію на нього. Суд зазначив, що оскільки зведений житловий будинок відповідає технічним, санітарним та пожежним нормам, його будівництво погоджено з цими службами, то необхідно визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 , літ. «А», загальною площею 370,10 кв. м, житловою площею 165,30 кв. м, з вигрібною ямою літ. «Г», вартістю 540 717,00 грн. 
Таким чином, у справі, що переглядається, право на Ѕ частку спірного будинку не входить до складу спадщини після смерті спадкодавця   ОСОБА_5 .
Суди попередніх інстанцій указаного не врахували та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права до спірних правовідносин і порушення норм процесуального права дійшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання права на 1/6 частині за кожним спірного будинку у порядку спадкування за законом після смерті їх батька   ОСОБА_5 .
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Касаційну скаргу належить задовольнити, а рішення та постанову судів попередніх інстанцій в оскарженій частині - скасувати з ухваленням у цій частині нового рішення про задоволення позову.
 
У зв`язку з задоволенням касаційної скарги з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі по 1 351,79 грн з кожного окремо та за подання касаційної скарги у розмірі 1 802,39 грн з кожного окремо.
 
Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України (в редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 січня 2019 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 09 січня 2020 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування скасувати.
 
У задоволенні позову  ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування відмовити.
 
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі по 1 351,79 грн з кожного окремо та за подання касаційної скарги у розмірі 1 802,39 грн з кожного окремо.
 
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 16 січня 2019 року та постанова Чернівецького апеляційного суду від 09 січня 2020 року у скасованій частині втрачають законну силу та подальшому виконанню не підлягають.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   В. І. Крат
Судді                                                                              Н. О. Антоненко       
І. О. Дундар
Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук