22-ц/804/1897/21 
                                                                                263/12029/20 
                                               
                                                                            Єдиний унікальний номер 263/12029/20
                                                                        Номер провадження 22-ц/804/1897/21

ПОСТАНОВА
І м е н е м    У к р а ї  н и

13 жовтня 2021 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                головуючої Биліни Т.І.,
                                суддів  Баркова В.М., Пономарьової О.М.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2021 року у складі суду Ковтуненко В.О., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
                                                                     в с т а н о в и в :
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
29 вересня 2020 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»(далі АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з АТ КБ «ПриватБанк», підписав договір про отримання банківських послуг від 11.03.2019 року №б/н, за умовами якого, отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Відповідач підтвердив підписом у заяві свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua складає між ним та банком договір.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу, кредит у визначеній договором сумі, однак останній свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 14.07.2020 року утворилася заборгованість в сумі 35392,37 грн., з них: 28859,05 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 6533,32 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також судові витрати.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.03.2019 року в розмірі 28859,05 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.
Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору від 11.03.2019 року у вигляді заяви-анкети вбачається, що він не містить строку повернення кредиту (користування ним), а тому в суду відсутні підстави стверджувати про прострочення повернення суми та можливість застосування положень ст.625 ЦК України (підставою застосування якої є прострочення сплати боргу). 
При цьому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, які підлягають захисту шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати в частині незадоволених вимог та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в цій частині, в решті рішення залишити без змін.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що на підставі анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну карту «Універсальна», на яку встановлено кредитний ліміт. Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо її активації, отримав кредитні кошти, тобто користувався карткою з власної ініціативи. 
Висновок суду щодо неузгодження умов кредитування із відповідачем не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки, в підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту чітко вказано умови кредитування для картки «Універсальна», яку отримав відповідач, а саме: процентна ставка – 43,2% річних; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту – 86,4% річних. 
Доводи і заперечення інших учасників справи
Відповідач, ознайомившись з апеляційною скаргою, надіслав до суду заяву, в якій просив скаргу відхилити, рішення першої інстанції залишити без змін, розглянути справу у його відсутність.
Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Конкретних обставин справи, з урахуванням яких суд апеляційної інстанції, відповідно до приписів ч. 3 ст. 369 ЦПК України, повинен вирішити питання про виклик в судове засідання учасників справи, скаржником наведено не було.
Враховуючи вище зазначене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає, обставини судом першої інстанції встановлено не повно, висновки зроблено без дотримання вимог законів, які регулюють спірні відносини.
Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з відповідача тіла кредиту ніким не оскаржується, тому в цій частині судом апеляційної інстанції не  переглядається.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
11.03.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» уклав з ОСОБА_1 кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якого останньому був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Згідно інформації, викладеної в заяві, відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківського обслуговування.
Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», на підставі рішення Єдиного акціонера банку від 21.05.2018 року.
Банк, звертаючись до суду з позовом, надав анкету-заяву від 11.03.2019 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанку», підписану відповідачем, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 11.03.2019 року, витяг з «Тарифів Банку» і витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, викладених на банківському сайті https://privatbank.ua/terms.
Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача за укладеним кредитним договором станом на 14.07.2020 року дорівнює: 35392,37грн., з них: 28859,05 грн. - за тілом кредиту; 6533,32 грн. - за простроченими відсотками. 

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги в частині безпідставної відмови у стягненні заборгованості за  простроченими відсотками є переконливими.
В якості підтвердження укладення кредитного договору з відповідачем, позивач надав копію заяви, копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та копію паспорта споживчого кредиту підписаного відповідачем 11.03.2019 року, з якого вбачається погоджена процентна ставка в розмірі 43,2% річних, та процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту в розмірі 86,4% річних.
Висновки суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позовних в частині стягнення відсотків з причини, що зі змісту укладеного між сторонами кредитного договору від 11.03.2019 року у вигляді заяви-анкети вбачається, що він не містить строку повернення кредиту – недоречні.
З підписаного відповідачем 11.03.2019 року паспорта споживчого кредиту вбачається, що строк кредитування 240 місяців. Процентна ставка за межами  пільгового періоду, відсотків річних дорівнює 42%.(а.с.15)
З розрахунку заборгованості вбачається, що  відповідач не дотримувався порядку повернення кредиту, зазначеного в паспорті споживчого кредиту, який передбачав повернення кредиту шляхом щомісячних платежів до 25 числа  поточного місяця 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн.(а.с.16)
Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Крім того позивачем на підтвердження укладення договору та його виконання надана довідка про отримання відповідачем кредитних карток термін дії яких з 11.03.2019 року по 01.2023 року та з 19.06.2019 року по 03.2023 року.
З огляду на вказане висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків є помилковими та такими, що не ґрунтуються за законі.
З відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за простроченими відсотками в сумі 6533,32грн.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За вказаних обставин доводи позивача про незаконність судового рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків є обґрунтованими, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог і в цій частині.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, проте не повно  дослідив наявні у справі докази та не правильно встановив обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкових висновків в частині відмови у стягненні відсотків.
Висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на позиції яка міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, а також в постановах Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 534/1072/18-ц, від 02 грудня 2020 року у справі № 183/992/18, від 04 листопада 2020 року у справа № 720/1394/19.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи  на новий розгляд  змінює рішення  або ухвалює нове, цей суд відповідно  змінює розподіл судових витрат.
З огляду на вказане розмір судового збору, належного стягненню з відповідача на користь позивача необхідно змінити із суми 1713,98 гривні на суму 2102,00 гривні за подачу позову та стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 3153,00 гривні.
Повний текст постанови виготовлено 18 жовтня 2021 року.
Керуючись ст.ст. 374, 376,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» задовольнити.
Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 лютого 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками по кредитному договору № б/н від 11.03.2019 року, постановити нове в цій частині та змінити в частині стягнення судового збору.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками по кредитному договору № б/н від 11.03.2019 року задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь  Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» ЄДРПОУ 14360570, рахунок № НОМЕР_2 заборгованість за простроченими відсотками по кредитному договору № б/н від 11.03.2019 року в сумі 6533,32 (шість тисяч п`ятсот тридцять три) гривні 32 копійок та понесені судові витрати при подачі позову в сумі 2102(дві тисячі сто дві) гривні та апеляційної скарги  в сумі 3153(три тисячі сто п`ятдесят три) гривні.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий:                                                                             Т.І. Биліна

Судді                                                                                          В.М. Барков

О.М. Пономарьова