ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2021 р. 	Справа № 520/7049/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Присяжнюк О.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 (суддя Старосєльцева О.В.; м. Харків) по справі № 520/7049/21
за позовом   ОСОБА_1     
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                     
про визнання протиправною  відмову та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області) в якому просила суд:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в призначенні позивачу пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити призначення та виплату - ОСОБА_1 з 10.03.2021 року пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018-2020 роки в сумі 9118 грн. 81 коп.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зобов`язаний призначити пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018-2020 роки в сумі 9118 грн. 81 коп., оскільки позивач вперше звернулась за призначенням пенсії за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 25 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Вийшов за межі позову.
Визнав протиправним та скасував рішення №963400121618 від 11.03.2021 року відділу перерахунків пенсій №4 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місце знаходження м-н Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, код ЄДРПОУ - 14099344) повторно розглянути по суті звернення ОСОБА_1 (місце реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) від 10.03.2021 року у спосіб призначення пенсії за віком у порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із використанням арифметичного показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020р.р. 
Позов у решті вимог - залишив без задоволення.
Стягнув на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації - АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місце знаходження м-н Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, код ЄДРПОУ - 14099344) частину витрат зі сплати судового збору у розмірі 726,40 грн. (сімсот двадцять шість гривень 40 копійок).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 року у справі № 520/7049/21 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 вже була призначена пенсія за віком згідно з Законом України "Про державну службу", то в даному випадку має місце не нове призначення пенсії, а переведення, а тому необхідно проводити призначення пенсії за віком згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням середнього заробітку та при розрахунку застосовувати показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2014-2016 роки, а не за 2018-2020, як вимагає позивач. Зазначив, що при переведені з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (перерахунку) попереднього виду пенсії. З урахуванням викладеного, вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, порушив норми матеріального права, що істотно вплинуло на повноту з`ясування фактичних обставин справи та призвело до неправильного її вирішення по суті.
Позивач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.          
Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області  та до 28.02.2019 отримувала пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".
З 01.03.2019 року ОСОБА_1 переведено з пенсії за віком згідно Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як більш вигідніше.
10.03.2021 року, вважаючи, що отримує пенсію за віком, призначену згідно із Закону України "Про державну службу", позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018-2020 роки.
Рішенням № 963400121618 від 11.03.2021 року відділу перерахунків пенсій № 4 Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області відмовлено у здійсненні нарахування пенсійної виплати з урахуванням середньої заробітної плати по Україні за 2018-2020 роки, оскільки ОСОБА_1 01.03.2019 року вже отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Позивач не погодившись із вищевказаною відмовою в призначенні пенсії, звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення № 963400121618 від 11.03.2021, суд першої інстанції вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог, оскільки відповідач у спірних відносинах не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, відмовивши у призначенні пенсії за відсутності передбачених для цього підстав. При цьому, суд послався на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а, за змістом якого у випадку призначення особі пенсії за іншим Законом, у подальшому при розрахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.
У зв`язку з чим, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача суд першої інстанції дійшов висновку про відновлення порушеного права ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути по суті звернення позивача від 10.03.2021 року у спосіб призначення пенсії за віком у порядку Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із використанням арифметичного показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020р.р. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визначення конкретного розміру середньої заробітної плати, який необхідно застосовувати при обчисленні розміру пенсії позивача (9118,81 грн), суд першої інстанції виходив з їх передчасності, оскільки наразі відсутній спір щодо застосування вказаного показника.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами пунктів 1, 2 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії, далі – Закон № 3723-XII), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. 
Пенсія державним службовцям у частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі – Закон № 889-VII), пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17.10.2008 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Харківській області та по 28.02.2021 остання отримувала пенсію за віком згідно з Законом № 3723-XII, а з 01.03.2019 її автоматично переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Положеннями частини першої статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі – Закон № 1058-IV) закріплено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Частиною 2 вказаною статті визначено, що за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно з п. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, пенсії, призначенні до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
Частиною другою статті 40 Закону №1058-IV передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Отже, у випадку призначення пенсії на підставі Закону №1058-IV, при обчисленні пенсії враховується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Умови призначення пенсії за віком визначені ст. 26 Закону № 1058-ІV.
За приписами частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.
Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31 травня 2019 року у справі №314/272/17(2-а/314/33/2017), від 31 березня 2020 року у справі №348/1296/17, від 17 червня 2021 року по справі № 440/3786/18.
Посилання позивача на те, що звертаючись до відповідача із заявою від 11.03.2021 вона просила саме призначити їй пенсію за Законом № 1058-IV на загальних підставах із її новим обчисленням відповідно до приписів статті 40 вказаного Закону, а не перевести з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону №1058-IV, є необґрунтованими з огляду на те, що статтею 37 Закону № 3723-XII для державних службовців було передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій за віком, які полягали у зменшенні пенсійного віку. Втім вид пенсії та порядок її призначення здійснюється на умовах, що визначені Законом № 1058-IV. Оскільки заява позивача до управління ПФУ фактично стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена, відтак вона не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.
При цьому колегія суддів зауважує, що Законом № 3723-XII не передбачалося інших умов та порядку призначення пенсії за віком, ніж тих, що встановлені Законом № 1058-IV.
Вказане дає підстави стверджувати, що оскільки заява позивача фактично стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена, то вона не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону № 1058-IV  із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року у справі № 488/1409/16-а.
Посилання суду першої інстанції на правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 31.03.2020 у справі № 348/1296/17, від 14.02.2018 у справі №465/5246/17, від 10.07.2018 у справі №520/6808/17, від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки предметом розгляду у вказаних рішеннях суду касаційної інстанції було обчислення розміру пенсії позивача при переведенні з одного виду пенсії (за вислугою років) на інший (за віком), що в розрізі обставин цих справ вважалося призначенням особі нової пенсії. В той час, як у випадку із заявою позивача мало місце призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була йому призначена, а не переведення на інший вид пенсії.
З огляду на викладене, відповідачем правомірно відмовлено у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018, 2019, 2020 роки, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..
Відповідно до п. 1, п. 4 ч.1 ст.317 КАС України, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Враховуючи, що судом першої інстанції не надано належної оцінки фактичним обставинам у справі та неправильно застосовано до спірних відносин норми матеріального права з підстав та мотивів, викладених вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 25.05.2021 по справі № 520/7049/21 - скасувати.
Прийняти постанову, якою задоволенні  адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною  відмову та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Т.С. Перцова    О.В. Присяжнюк