ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 жовтня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/1450/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження  в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 р. (суддя Турлакова Н.В.) в справі № 160/1450/21 за позовом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до відділу освіти, молоді і спорту Покровської районної державної адміністрації про стягнення суми,
ВСТАНОВИВ:
Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (далі – УВД ФСС) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відділу освіти, молоді і спорту Покровської районної державної адміністрації (далі – ВОМС Покровської РДА) про стягнення суми платежів, що підлягає капіталізації, в розмірі 223  273,47 грн. 
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 05.04.2021 р. в задоволенні позову відмовлено.
          В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення  з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалити нове рішення про  задоволення позову. Зазначає, що судом першої інстанції помилково враховані висновки  Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 04.09.2018 р. в господарській справі № 5023/4388/18. Господарський кодекс України не містить положень щодо можливості поширення положень про субсидіарну відповідальність держави за зобов`язаннями державних, комунальних підприємств чи установ, чи їх структурних підрозділів, не визначено субсидіарної  відповідальності  держави чи територіальних громад за зобов`язаннями комунальних підприємств, така відповідальність передбачена виключно до зобов`язань казенних підприємств, а положення Господарського кодексу про казенні підприємства поширюються на унітарні комунальні підприємства лише в питаннях особливостей їх господарської діяльності.
Порядок капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 р. № 986, відповідно до якого кредиторські вимоги у вигляді капіталізованих платежів можуть бути пред`явлені  страхувальнику лише за двох умов: зобов`язань останнього внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам; запровадження відносно юридичної особи страхувальника ліквідаційної процедури.
Частина друга  статті 1205 Цивільного кодексу України визначає чіткі підстави для капіталізації страхових платежів. Вважає неправильним висновок  про те, що Порядок № 986 поширюється на правовідносини з приводу здійснення капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язання суб`єкта підприємницької діяльності – банкрута, та посилання  в цьому питанні на постанову  Великої Палати Верховного Суду від 16.09.2020 р. в справі № 820/11934/15, постанови Верховного Суду від  31.01.2019 р. в справі 804/1315/17, від 28.11.2019 р. в справі № 816/2357/16, адже в цих рішеннях правовідносини регулювались   Порядком № 765, який втратив чинність.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено, що 30.10.2020 р.  до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення Відділу освіти, молоді і спорту Покровської районної державної адміністрації (код ЄДРПОУ 02142514) в результаті ліквідації.
Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області проводить страхові виплати ОСОБА_1 , якій згідно з випискою з акта огляду медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 01.04.2019 серії 12ААА №048121  визначено потребу у додаткових видах допомог.
На веб-порталі адміністративних послуг Міністерства юстиції України 30.10.2020 оприлюднено відомості стосовно припинення в результаті ліквідації Відділу освіти, молоді і спорту Покровської районної державної адміністрації (далі - ВОМС Покровської РДА, Відповідач) з зазначенням інформації про призначення ліквідатора з припинення  юридичної особи.
З урахуванням встановленого в оголошенні граничного строку для заявления кредиторами своїх вимог до юридичної особи відповідача (30.12.2020) управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області 11.12.2020 за адресами відповідача та голови ліквідаційної комісії юридичної особи направлено заяву про визнання кредиторських вимог на загальну суму 223 273,47 грн.
Вказані вимоги складаються з платежів, що випливають з обов`язків відділу освіти, молоді і спорту Покровської районної державної адміністрації перед ОСОБА_1  внаслідок заподіяння останній шкоди життю та здоров`ю у зв`язку з нещасним випадком на виробництві на підприємстві відповідача.
Листом від 22.12.2020 №01-10/804 з підстав невідповідності норм діючого законодавства при нарахуванні капіталізованих платежів ВОМС Покровської РДА як бюджетній установі, реєстрацію та облік бюджетних зобов`язань якої здійснюється Казначейством України, відповідач повідомив про відхилення кредиторських вимог управління, оскільки вважає безпідставним розрахунок потреби капіталізованих платежів, проведений управлінням, з огляду на норми  Бюджетного кодексу України, якими віднесено відповідача до бюджетної установи з ознакою неприбутковості. Також не вважає за можливе нарахування капіталізованих платежів за обставин переведення за штатним розписом потерпілої особи з відділу освіти Покровської районної державної адміністрації до Покровської селищної ради. В обґрунтування своєї позиції наводить рішення сесії Покровської районної ради від 30.03.2017 №223-15/УІІ «Про безоплатну передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району у комунальну власність Покровської об`єднаної територіальної громади об`єктів нерухомого майна».
Також судом першої інстанції встановлено,  що рішенням сесії Покровської районної ради від 30.03.2017 р. № 223-15/УІІ «Про безоплатну передачу із спільної власності територіальних громад сіл, селищ Покровського району у комунальну власність Покровської об`єднаної територіальної громади об`єктів нерухомого майна» комунальний заклад освіти «Братський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-дошкільний навчальний заклад» передано у комунальну власність Покровської об`єднаної територіальної громади в особі Покровської селищної ради.
Наказом відділу освіти Покровської районної державної адміністрації від 31.03.2017 року № 93 «Про передачу матеріальних цінностей з балансу відділу освіти Покровської районної державної адміністрації на баланс Покровської, Великомихайлівської та Маломихайлівської об`єднаних територіальних громад» з балансу відділу освіти Покровської РДА на баланс Покровської селищної ради  передано Братський НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-ДНЗ» Покровської районної ради Дніпропетровської області та її цілісний майновий комплекс  у зв`язку із створенням на території району об`єднаних територіальних громад, з 22.05.2017 року на баланс Покровської селищної ради  передано штатний розпис Братської НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - ДНЗ» зі штатною чисельністю 42,85 штатні одиниці.
Відповідно до довідки від 18.12.2020 року № 653, виданої відділом освіти, молоді і спорту виконавчого комітету Покровської селищної ради, ОСОБА_1 з 01.09.2017 року та по цей час працює на посаді директора Комунального закладу освіти «Братський НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-ДНЗ» Покровської селищної ради.
Врахувавши, що Братський НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів-ДНЗ», в якому працює ОСОБА_1 , перейшов у власність Покровської селищної ради, якою в свою чергу, відповідно до вимог чинного законодавства здійснюються нарахування та перерахування єдиного соціального внеску, а також що ВОМС Покровської РДА  є структурним підрозділом районної державної адміністрації,  є бюджетною неприбутковою установою, у своїй діяльності комунальні некомерційні підприємства та установи не наділенні повною самостійною відповідальністю у відносинах з третіми особами, а така відповідальність субсидіарно покладається на органи місцевого самоврядування, у віданні яких перебувають відповідні підприємства або установи, суд першої інстанції вважав  твердження Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про ліквідацію страхувальника такими, що не відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону, оскільки джерелами покриття страхових виплат є в основному кошти місцевого бюджету.
Приведені висновками покладено судом першої інстанції в основу рішення про відмову у задоволенні позову.
Суд визнає приведений висновок помилковим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що відділ освіти, молоді і спорту Покровської РДА зареєстровано як юридична особа, з організаційно-правовою формою - державна організація (установа, заклад), основним видом діяльності є регулювання у сферах охорони здоров`я, освіти, культури та інших соціальних сферах, крім обов`язкового соціального страхування.
Відповідач перебуває на обліку в УВД ФСС як платник страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.10.2020 р. внесено рішення засновника (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації.
Тобто, з 30.10.2020 р. відповідач перебуває у стані припинення.
На адресу відповідача УВД ФСС 11.12.2020 р. надіслано заяву про визнання кредиторських вимог на загальну суму 223 273,47 грн. – платежі, що випливають з обов`язків відділу освіти, молоді і спорту Покровської районної державної адміністрації перед  ОСОБА_1  внаслідок заподіяння останній шкоди життю та здоров`ю у зв`язку з нещасним випадком на виробництві на підприємстві відповідача.
Листом від 22.12.2020 р. №01-10/804 відповідачем відмовлено у  задоволенні вимог позивача.
Спірним в справі є питання наявності правових підстав для перерахування страхувальником, який ліквідується як юридична особа, (ВОМС Покровської РДА) суми капіталізованих платежів.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
          Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає  Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року №1105-XIV (далі – Закон №1105-XIV, тут і далі – в  редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Основними принципами державного соціального страхування в силу  статті 3 Закону №1105-XIV  є, зокрема:  обов`язковість страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом;  державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав; обов`язковість фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; відповідальність роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.
Згідно з пунктом 1 частини другої  статті 15 Закону №1105-XIV роботодавець зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.
За змістом приписів  статті 4 Закону №1105-XIV Фонд є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом і також є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.
Водночас, згідно з пунктом 5 частини першої  статті 11 Закону №1105-XIV  джерелами формування коштів Фонду є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, які в силу пункту 1 частини 2 вказаної статті використовуються на виплату матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг, фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених цим Законом.
Таким чином, законодавством України передбачено, що підприємства у разі їх ліквідації не звільняються від фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків шляхом внесення капіталізованих платежів.
Порядок капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 року №986  (далі - Порядок №986),  пунктом 1 якого визначено, що відповідно до цього Порядку здійснюється капіталізація платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством) страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам.
За змістом пункту 2 Порядку № 986 у цьому Порядку термін “капіталізація платежів” означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Фонду соціального страхування України для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.
Терміни “застрахована особа” та “страхувальники” вживаються у значенні, наведеному в  Законі України  “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Пунктом 3 Порядку № 986 передбачено, що капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.
Відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку №986 капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у  статті 41  Закону України “Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення, та обчислюється щодо кожного платежу таким чином: щомісячні страхові виплати втраченого заробітку - з урахуванням середньомісячного заробітку та ступеня втрати професійної працездатності.
Капіталізація платежів включає заборгованість страхувальника з виплат, пов`язаних із його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю або здоров`ю застрахованої особи, а саме суми одноразової допомоги, щомісячних виплат втраченого заробітку, витрат на догляд за потерпілим і виплат за листками непрацездатності (пункт 7 Порядку № 986).
Згідно з пунктом 8 Порядку № 986 у кредиторських вимогах Фонду соціального страхування України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації.
Суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, у якому страхувальник перебуває на обліку.
Аналіз приведених  приписів дає підстави для висновку, що на роботодавця, який припинив свою діяльність та має обов`язки перед застрахованою особою внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, покладається обов`язок по сплаті до Фонду соціального страхування України капіталізованих платежів.
У разі несплати застрахованою особою таких капіталізованих платежів Фонд соціального страхування зобов`язаний звернутись до останнього з відповідною вимогою.
При цьому у випадку ігнорування сплати капіталізованих платежів за вимогою Фонду соціального страхування останній наділяється правом на звернення до суду з позовом про його стягнення як крайнього заходу погашення такої заборгованості в силу частини першої статті 17  Закону № 1105-XIV, відповідно до якої спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.
Статтею 105 Цивільного кодексу України  встановлено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявленім кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.
Статтею 111 Цивільного кодексу України  передбачено, що ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому  статтею 112 цього Кодексу.
Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому  статтею 112 цього Кодексу (частина дев`ята   статті 111 Цивільного кодексу України).
Пунктом 1 частини першої  статті 112 Цивільного кодексу України  визначено, що у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості: у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.
За приписами частини першої статті  1205 Цивільного кодексу України у разі припинення юридичної особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників.
У цьому разі вимоги про збільшення розміру відшкодування шкоди пред`являються до її правонаступників.
За змістом частини другої статті 1205 Цивільного кодексу у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним  статтею 1200  цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.
У разі відсутності у юридичній особі, що ліквідується, коштів для капіталізації платежів, які підлягають сплаті, обов`язок щодо їх капіталізації покладається на ліквідаційну комісію на підставі рішення суду за позовом потерпілого.
Таким чином, оскільки відповідач як самостійна юридична особа, виходячи із свого фінансування, здійснює, зокрема, сплату страхових внесків до територіального органу Фонду соціального страхування України  та, враховуючи, що припинення юридичної особи внаслідок ліквідації не тягне правонаступництва, то у відповідача наявне зобов`язання про відшкодуванні шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, оскільки в силу  статті 609 Цивільного кодексу України  передбачається капіталізація платежів з метою їх наступних періодичних виплат, яка здійснюються Фондом соціального страхування від нещасних випадків.
Окремо слід зазначити, що відповідач при здійсненні процедури ліквідації, в разі потреби, не позбавлений права звернення до розпорядника коштів місцевого бюджету для виділення додаткового фінансування задля забезпечення сплати капіталізованих платежів.
Суд визнає помилковим посилання суду першої інстанції, що фактично в цьому випадку до відділу освіти Покровської районної ради перейшли права та обов`язки ВОМС Покровської РДА, адже у силу частини першої  статті 104 Цивільного кодексу України  ліквідація - це одна з форм припинення юридичної особи, та здійснюється без переходу до інших осіб прав і обов`язків юридичної особи, що ліквідується, тобто при ліквідації права та обов`язки юридичної особи припиняються.
Крім того, суд зазначає, що законодавством не передбачено випадків та підстав для звільнення бюджетних чи неприбуткових установ від здійснення страхувальником капіталізації страхових виплат, а висновок суду першої інстанції про те, що відповідач є бюджетною неприбутковою установою, у своїй діяльності комунальні некомерційні підприємства та установи не наділені повною самостійною відповідальністю у відносинах з третіми особами, а така відповідальність субсидіарно покладається на органи місцевого самоврядування, у віданні яких перебувають відповідні підприємства або установи, спростовані приведеними вище висновками суду.
Суд зазначає, що капіталізовані платежі підлягають стягненню в усіх випадках ліквідації страхувальника (і у разі визнання останнього банкрутом, і за власним рішенням), що узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 26 червня 2012 року у справі № 21-156а120, а також висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 10.01.2019 року у справі № 812/862/17.
При цьому суд зауважує про помилковість зазначення судом першої інстанції, що норми Порядку № 986  поширюються на правовідносини з приводу здійснення капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язання суб`єкта підприємницької діяльності – банкрута, адже такий висновок суперечить положенням пункту 1 цього Порядку.
Крім того, суд визнає неправильним висновок суду першої інстанції стосовно того, що працевлаштування потерпілої в навчальному закладі комунальної форми власності, сплата за неї страхових внесків вказує, що до органу місцевого самоврядування перейшли права та обов`язки відповідача. 
В спірному випадку страхувальником є ВОМС Покровської РДА, який ліквідується без правонаступника, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тобто з урахуванням приписів частини другої статті 1205 Цивільного кодексу, статті 11  Закону № 1105-XIV,   Порядку № 986, вимоги позивача про стягнення грошових коштів, що підлягають капіталізації, є обґрунтованими та мають бути задоволені.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції  неправильно застосовано норми матеріального права,  що є підставою  для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,  315,   317, 321,   322, 325  Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 р. в справі № 160/1450/21 задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 р.  в справі № 160/1450/21 за позовом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до відділу освіти, молоді і спорту Покровської районної державної адміністрації про стягнення суми скасувати.
Ухвалити в справі № 160/1450/21 нове рішення.
Позов управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до відділу освіти, молоді і спорту Покровської районної державної адміністрації про стягнення суми задовольнити.
Стягнути з відділу освіти, молоді і спорту Покровської районної державної адміністрації на користь управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області платежі, що підлягають капіталізації, в розмірі 223  273 (двісті двадцять три тисячі двісті сімдесят три) грн. 47 коп. 
Постанова  набирає законної сили з дати її прийняття 11.10.2021 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня  складення повного судового рішення.
          Повне судове рішення складено 11.10.2021 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко