П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/2469/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Горовенко Анна Василівна   
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
18 листопада 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Ватаманюка Р.В.  Сапальової Т.В. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просила:
- визнати протиправною відмову управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області щодо не проведення   індексації грошової компенсації за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 за період з 2010 - 2018 роки;
- стягнути з управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області грошову компенсацію за втрачене домоволодіння АДРЕСА_1 із застосуванням коефіцієнтів індексації житлового фонду за період з 2010 року по 2018 рік 1.14, 1.13, 1.27, 1.22, 1.27 та 1,16 у розмірі 159552,89 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що належне їй домоволодіння АДРЕСА_1 було прийнято на баланс Піщанської сільської ради Овруцького району Житомирської області. 
Відповідно до постанови Овруцького районного суду Житомирської області від  у справі №617/24/12 зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області здійснити донарахування неотриманої компенсації вартості домоволодіння АДРЕСА_1  за 2007-2009 роки та визначивши розмір компенсації  у розмірі 54262,04 грн.
Позивач стверджує, що вказана компенсація на момент подання позовної заяви нею отримана не була. Наголошує, що з 2011 року по 2018 рік вартість житлового фонду не індексувалась, проте існують інфляційні процеси, саме тому просить зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошової компенсації за втрачене домоволодіння.
Зазначає, що зверталася із відповідною заявою про виплату компенсації за втрачене домоволодіння до відповідача, однак, управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації повідомило, що вона дійсно перебуває на черзі для отримання компенсації за втрачене домоволодіння, проте кошти не нараховані у зв`язку із відсутністю фінансування. На думку позивача, вказана бездіяльність відповідача є протиправною.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні його позову та ухвалити нове рішення про задоволення заявлених вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в справі матеріалами, відповідно до акту від 05.06.2006 прийнято на баланс Можарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_1 (а.с.9).
Відповідно до постанови Овруцького районного суду Житомирської області від у справі №617-24/12 зобов`язано управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області здійснити перерахунок ОСОБА_1 компенсації вартості зданого житлового будинку АДРЕСА_1 з урахуванням індексів 1.24, 1.18, та 1.34 і  встановити розмір компенсації у сумі 54262 грн/ 04 коп/ (а.с.13).
Позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення індексації компенсації за втрачене домоволодіння  за період з 2011 по 2018 роки (а.с. 14).
Листом від 28.01.2021 №07-05/363 управління праці та соціального захисту населення Овруцької районної державної адміністрації Житомирської області повідомило позивачу, що на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження  від 16.02.2012 ВП №31244735 управлянням праці збільшено суму компенсації з урахуванням індексів 1.24, 1.18, та 1.34 до у суми 54262 грн. 04 коп. Також зазначено, що положеннями постанови Кабінету Міністрів України  від 18.11.2009 №1243 "Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої  території" нарахування та виплата індексації за втрачене майно не передбачена. Саме тому, індексацію компенсації за втрачене майно за 2011-2018 року немає законних підстав. (а.с. 15).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказані індекси були встановлені після набрання чинності Порядком №1243, яким не передбачено нарахування та виплату індексації вартості житлового фонду при виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння, а тому суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.
Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Згідно зі статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
Частиною 2 ст.21 КАС України встановлено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №796-XII).
Відповідно до положень статті 1 Закону №796-XII визначено, що державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи базується, в тому числі, на принципах соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Згідно з нормами частин 6, 8 статті 4 Закону  №796-XII громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом. Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.
Положеннями пункту 3 частини 1 статті 13 Закону №796-XII закріплено, що держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім`ї у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.
Статтею 35 Закону №796-XII передбачено, що компенсація громадянам за втрачене у зв`язку з евакуацією, відселенням або самостійним переселенням відповідно до ст.4 цього Закону включає грошову компенсацію у повному розмірі вартості жилих, дачних, садових будинків, гаражів, господарських будівель та споруд, яка здійснюється за цінами, встановленими на момент припинення права власності.
До 18 листопада 2009 року порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно було врегульовано Положенням "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 №755 (далі - Положення №755).
Відповідно до п. 5 Положення №755 переселенець на підставі зазначених в цьому пункті документів за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу міської ради міста обласного підпорядкування) отримує грошову компенсацію, яка перераховується відповідним відділенням Державного казначейства місця відселення на його особистий рахунок, відкритий ним у будь-якому банку України.
Водночас, положеннями п. 7 та 8 Положення № 755 було встановлено, що грошова  компенсація перераховується на особистий рахунок переселенця (спадкоємця) у порядку черги, встановленої місцевими органами виконавчої влади. Натомість, у разі коли у період до перерахування грошової компенсації Кабінетом Міністрів України були прийняті нормативні акти, за якими вартість житлового фонду індексується, компенсація виплачується з урахуванням цієї індексації.
Так, з матеріалів справи встановлено встановлено, що ОСОБА_1 поставлено на чергу для виплати грошової компенсації за втрачене внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння з 20.12.2007, тобто під час дії Положення "Про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 №755 (а.с.15).
Згідно з положеннями п. 8 Положення №755 та на підставі постави Овруцького районного суду Житомирської області у справі №617-24/12 неотримана позивачем компенсація вартості втраченого, внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 була збільшена до 54262 грн. шляхом врахування індексів вартості житлового фонду 1.24, 1.18, та 1.34 (а.с.13).
Однак, у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 18 листопада 2009 року №1243 "Про затвердження Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території" (набрала чинності 28 листопада 2009 року) постанову Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року №755 "Про затвердження Положення про порядок виплати компенсацій громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій" визнано такою, що втратила чинність, натомість затверджено новий Порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території.
Пунктом 1 Порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 листопада 2009 року № 1243 (далі - Порядок №1243), встановлено, що цей Порядок визначає механізм виплати громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, компенсації за майно, втрачене у зв`язку з їх відселенням або самостійним переселенням відповідно до статті 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Крім того передбачено, що дія цього Порядку поширюється на громадян, які не отримали зазначену компенсацію на дату набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в тому числі тих громадян, які перебувають на черзі на отримання компенсації.
У відповідності до вищезазначених положень слідує, що починаючи з 28.11.2009 відносини з приводу виплати ОСОБА_1 компенсації за втрачене внаслідок Чорнобильської катастрофи майно регулюються Порядком №1243, оскільки на дату набрання ним чинності вона компенсацію не отримала і перебувала у черзі на її отримання.
Отже, саме норми Порядку №1243 слід застосовувати до спірних правовідносин щодо нарахування індексації вартості житлового фонду при виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння.
Згідно з положеннями пп. 3 п. 2 Порядку №1243 компенсацією є відшкодування  вартості нерухомого майна, втраченого на місці відселення на момент припинення права власності, розмір якого визначається шляхом проведення суб`єктом оціночної діяльності незалежної оцінки такого  майна  у  порядку, встановленому Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".
Відповідно до положень пункту 5 Порядку №1243 визначено, що сума компенсації перераховується за рішенням райдержадміністрації (виконавчого органу ради  міста  обласного значення), що прийнято на підставі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку, відділенням  Державного казначейства місця відселення на  особистий  рахунок  переселенця  або  спадкоємця, відкритий ним у будь-якому банку України, у порядку черговості, встановленої райдержадміністрацією (виконавчим органом ради міста обласного значення) з урахуванням  дати  реєстрації заяви щодо отримання компенсації в обліковому журналі. Контроль та відповідальність за дотриманням черговості покладається на райдержадміністрацію (виконавчий орган ради міста обласного значення).
З огляду на зазначене слідує, що питання щодо виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забрудненої території законодавчо урегульовано. Виплата даної компенсації не обмежена будь-яким терміном чи періодом.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду від 17.03.2016 у справі №К/800/41543/15 (286/2220/15-а).
Визначаючись щодо наявності правових підстав для виплати позивачу індексації вартості втраченого домоволодіння з урахуванням коефіцієнтів індексації житлового фонду за 2010, 2011, 2012, 2015, 2016, 2017 та 2018 роки, колегія суддів зазначає таке.
Як встановлено з матеріалів справи. позивач, стала на чергу для отримання грошової компенсації за втрачене нерухоме майно на радіоактивно забрудненій території під час дії норм Положення №755 від 15.07.1997, яке втратило чинність 28 листопада 2009 року.
Таким чином слідує, що донарахування та виплата грошової компенсації вартості домоволодіння з урахуванням індексації балансової вартості житлового фонду за 2012-2018 роки на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15 липня 1997 року за №755 не узгоджується з чинним законодавством, оскільки у зв`язку з прийняттям  Кабінетом  Міністрів  України  постанови від 18 листопада 2009 року №1243 змінилося правове регулювання порядку виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно.
В той же час, нормами Порядку №1243 не передбачено нарахування та виплату індексації вартості житлового фонду при виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння.
Враховуючи зазначене колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що визначена позивачу компенсація могла бути проіндексована лише з урахуванням індексації вартості житлового фонду згідно з нормативно-правовими актами, які діяли до 28.11.2009, тобто до набрання законної сили  Порядком № 1243 року від 18 листопада 2009 року.
При цьому, матеріалами справи підтверджено, що така індексація була проведена, оскільки на підставі постави Овруцького районного суду Житомирської області від у справі №617-24/12 неотримана позивачем компенсація вартості втраченого внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння житлового будинку АДРЕСА_1 була збільшена до 54262,04 грн., шляхом врахування індексів вартості житлового фонду 1.24, 1.18, та 1.34.
Щодо вимог позивачки про нарахування та виплату їй компенсації вартості втраченого внаслідок Чорнобильської катастрофи домоволодіння з урахуванням індексів вартості житлового фонду за 2010-2018 роки, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на те, що вказані індекси були встановлені після набрання чинності Порядком №1243, яким не передбачено нарахування та виплату індексації вартості житлового фонду при виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння, а тому суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.
Щодо доводів апелянта про необхідність врахування при вирішенні спірних правовідносин Положення про порядок виплати компенсації громадянам за втрачене нерухоме майно у разі відселення або самостійного переселення з радіоактивно забруднених територій, затвердженого постановою КМУ №755 від 15.07.1997, то колегія суддів вважає їх безпідставними, з огляду на те, що на час виникнення спірних правовідносин вказане Положення №755 втратило чинність.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення правильно застосував норми матеріального права, повно з`ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов вірного висновку щодо відмови позивачці у нарахуванні та виплаті грошової компенсації за втрачене домоволодіння із застосуванням індексації вартості житлового фонду за 2010, 2011, 2012, 2015, 2016, 2017 та 2018 роки.
Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Ватаманюк Р.В.    Сапальова Т.В.