ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року	Львів	Справа № 300/1999/21 пров. № А/857/14460/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді                                        Шавеля Р.М.,
суддів                                                            Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,
з участю секретаря судового засідання -           Омеляновської Л.В.,
а також сторін (їх представників):
від відповідача -                                         Карпаш Г.В.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021р. в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (суддя суду І інстанції: Могила А.Б.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 02.07.2021р. м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-
                                                      В С Т А Н О В И В:
30.04.2021р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі – позивач, ФОП ОСОБА_1 , суб`єкт господарювання) звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати винесену Управлінням Держпраці в Івано-Франківській обл. (надалі – відповідач, суб`єкт владних повноважень) постанову № ІФ186/528/АВ/П/ТД-ФС від 08.04.2021р. про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, відповідно до якої на підставі абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України накладено штраф у розмірі 180000 грн.; понесені судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правничу допомогу покласти на відповідача (а.с.2-7).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників страви (у письмовому провадженні) (а.с.36-37).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021р. заявлений позов задоволено; визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. № ІФ186/528/АВ/П/ТД-ФС від 08.04.2021р. про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення в розмірі 180000 грн.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1800 грн. сплаченого судового збору (а.с.96-102).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Управління Держпраці в Івано-Франківській обл., який у поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.111-122).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) виявлено порушення законодавства про працю та складено акт планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду № ІФ186/528/АВ від 11.03.2021р.
Наведене порушення полягає у недотриманні позивачем вимог ст.21, ч.3 ст.24 КЗпП України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та постанови КМ України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».
Зокрема, ФОП ОСОБА_1 здійснив фактичний допуск до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, в порядку встановленому КМ України, трьох найманих працівників.
За результатами розгляду справи про накладення штрафу відповідно до п.2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затв. постановою КМ України № 509 від 17.07.2013р., на підставі Акта № ІФ186/528/АВ від 11.03.2021р. та доданих до нього матеріалів, за порушення законодавства про працю, а саме ч.3 ст.24 КЗпП України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), постанови КМ України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», згідно абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України керівником відповідача винесено постанову про накладення штрафу № ІФ186/528/АВ/П/ТД-ФС на суму 180000 грн.
Конвенція Міжнародної організації праці /МОП/ № 81 від 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі» ратифікована Законом України № 1985-IV від 08.09.2004р., Конвенція МОП № 129 від 1969 року «Про інспекцію праці у сільському господарстві» - Законом України № 1986-ІV від 08.09.2004р.
З наведеного слідує, що вищезгадані Конвенції МОП на сьогоднішній день є частиною національного законодавства та можуть застосовуватися у діяльності апелянта як одна з підстав для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування.
Також при розгляді та вирішенні цієї справи суд першої інстанції у своєму рішенні залишив поза увагою (не досліджував) процес проведення інспекційного відвідування та винесення оскаржуваної постанови, а відтак здійснив поверхневий розгляд, що є неприпустимим з точки зору принципу всебічного та повного дослідження/вивчення обставин справи.
Апелянт також не погоджується з тим, що рішенням суду першої інстанції вирішено стягнути за рахунок бюджетних асигнувань апелянта на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1800 грн., оскільки такий звільнений від сплати судового збору.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, на підставі пп.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затв. постановою КМ України № 823 від 21.08.2019р., відповідно до наказу Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. № 191-Д від 25.02.2021р. та направлення № 1413 від 25.02.2021р., відповідачем проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у ФОП ОСОБА_1 (а.с.15, 58, 59).
25.02.2021р. позивачу вручено вимогу про надання документів № ІФ186/528/НД, якою зобов`язано у строк до 10 год. 00 хв. 01.03.2021р. надати необхідні для проведення позапланового заходу держаного нагляду (контролю) документи (а.с.60-61).
За результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) виявлено порушення законодавства про працю та складено Акт № ІФ186/528/АВ від 11.03.2021р. планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці, промислової безпеки, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, праці, зайнятості населення, зайнятості та працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснення державного гірничого нагляду (а.с.16-21, 62-68).
Так, в описі виявлених порушень вимог законодавства Акта зафіксоване допущене ФОП ОСОБА_1 порушення законодавства про працю, а саме: ч.1 ст.21, ч.3 ст.24 КЗпП України та постанови КМ України «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».
Зокрема, позивач здійснив фактичний допуск до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, в порядку встановленому КМ України, трьох найманих працівників.
Так, 25.02.2021р. під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у позивача, яке фіксувалося технічними засобами (відеозйомка), та відображене на диску для лазерних систем зчитування, встановлено, що на робочих місцях знаходилися офіціанти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Згідно з наданим поясненням ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) працює у позивача на посаді офіціанта з грудня 2020 року, за встановленим режимом роботи з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., субота та неділя - робочі дні, розмір заробітної плати 400 грн./день. Зазначила, що трудовий договір між нею та підприємцем укладено, проте перед його укладенням, згідно домовленості, вона проходила стажування терміном один тиждень, яке оплачувалося.
Відповідно до наданих документів встановлено, що ОСОБА_2 перебуває в трудових відносинах з позивачем згідно трудового договору від 04.12.2020р., повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДПС за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування подано 03.12.2020р. з встановленою датою початку роботи 04.12.2020р.
Згідно з наданим поясненням від 25.02.20201р. ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) працює у позивача на посаді офіціанта з 01.12.2020р. за змінним графіком, режим роботи з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., розмір отримуваної заробітної плати 400 грн./день. Трудовий договір між нею та підприємцем укладався 01.12.2020р. перед його укладенням, згідно домовленості, вона проходила стажування терміном 7 (сім) днів.
Відповідно до наданих документів встановлено, що ОСОБА_3 перебуває в трудових відносинах з позивачем згідно трудового договору від 04.12.2020р., повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДПС за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування подано 03.12.2020р. з встановленою датою початку роботи 04.12.2020р.
10.03.2021р. під час проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у позивача встановлено, що на робочому місці знаходився ОСОБА_4 .
Згідно з наданим поясненням ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) стажується у позивача на посаді кухара з 08.03.2021р. за режимом роботи: з 08 год. 00 хв. тривалістю 8 год./день; зазначив, що трудовий договір між ним та підприємцем укладено.
Відповідно до наданих документів встановлено, що ОСОБА_4 перебуває в трудових відносинах з позивачем без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Позивачем надано довідку № 0303-01 від 03.03.2021р., згідно якої останній повідомив про відсутність договорів стажування.

Таким чином, за результатами проведеної перевірки з`ясовано, що позивач ФОП ОСОБА_1 фактично допустив ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до роботи без належного оформлення трудових відносин.
Відповідно до п.16 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затв. постановою КМ України № 823 від 21.08.2019р., інспектором праці винесено позивачу попередження № ІФ186/528/АВ/П/ПВ від 11.03.2021р. про відповідальність за порушення законодавства про працю (а.с.69).
Також позивачу скеровано припис № ІФ 186/528/АВ/П від 11.03.2021р. про усунення виявлених порушень (а.с.70), яким надано позивачу строк на усунення виявлених порушень до 31.03.2021р.
Два примірника акта та припису направлено об`єкту відвідування для підпису рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення (квитанція №7601868234066) (а.с.72).
На виконання норм Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затв. постановою КМ України № 509 від 17.07.2013р., листом № 05-07/15-10/2210 від 25.03.2021р. ФОП ОСОБА_1 повідомлено про те, що на розгляді в уповноваженої особи відповідача знаходиться Акт № ІФ186/528/АВ від 11.03.2021р., складений за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факт використання праці неоформлених працівників; даний лист направлено засобами поштового зв`язку (квитанція №7601868265590) (а.с.88, 89).
Згідно з відомостями із офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта» про відстеження зазначене поштове відправлення вручено адресату особисто 01.04.2021р. (а.с.90).
За результатами розгляду справи про накладення штрафу, відповідно до п.2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затв. постановою КМ України № 509 від 17.07.2013р., на підставі Акта № ІФ186/528/АВ від 11.03.2021р. та доданих до нього матеріалів, за порушення законодавства про працю, а саме ч.3 ст.24 КЗпП України, відповідальність за які передбачено абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, начальником Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. винесено постанову про накладення штрафу № ІФ186/528/АВ/П/ТД-ФС від 08.04.2021р. на суму 180000 грн. (а.с.92).
Відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
Розрахунок застосованого штрафу: 6000 х 10 х 3 = 180000 грн., де:
6000 грн. - мінімальний розмір заробітної плати, встановленої станом на 01.01.2021р.;
10 - десятикратний розмір;
3 - кількість працівників, відносно яких встановлено порушення ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).
Постанова про накладення штрафу № ІФ186/528/АВ/П/ТД-ФС від 08.04.2021р. направлена позивачу поштовим зв`язком (квитанція №7601868409133) (а.с.93).

Вирішуючи наведений спір та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимими доказами правомірність проведення позапланового заходу, а тому постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню. 
Зокрема, в переліку підстав для здійснення позапланових заходів відсутні такі підстави як Конвенція МОП № 81 від 1947 року про інспекцію праці у сільському господарстві, ратифікована Законом України № 1985-IV від 08.09.2004р., Конвенція МОП № 129 від 1969 року про інспекцію праці у сільському господарстві, ратифікована Законом України № 1986-IV від 08.09.2004р.
Приймаючи рішення про проведення позапланової перевірки позивача на підставі вказаних Конвенцій, а також ряду національного законодавства, що містить загальні принципи нагляду і контролю за додержанням законодавства про працю, відповідач діяв поза межами наданих повноважень та в порушення вимог діючого законодавства. 
У зв`язку із цим, рішення прийняте відповідачем за результатами такої перевірки не може породжувати для позивача правових наслідків.
Суд погодився із твердженнями відповідача про те, що на органи Держпраці відповідно до Конвенцій МОП № 81 від 1947 року, № 129 від 1969 року покладено повноваження зі здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про працю.
Водночас, відповідач під час проведення перевірки суб`єкта господарювання у будь-якому випадку повинен дотримуватися порядку призначення та проведення такої перевірки, визначеному законодавством України, а зазначені Конвенції не передбачають винятків щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності за результатами перевірки, призначеної та проведеної з грубим порушенням порядку, визначеного національним законодавством, та результати якої не породжують для суб`єкта господарювання правових наслідків.
При цьому, порушення, які на думку відповідача, допущені позивачем, можуть бути об`єктом наступної перевірки, проведення якої відповідатиме вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків про наявність достатніх правових підстав для задоволення заявленого позову, однак мотиви задоволення позову належить змінити, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затв. постановою КМ України № 96 від 11.02.2015р., Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно з п.4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затв. наказом Міністерства соціальної політики України № 340 від 27.03.2015р., Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп.5); складає у випадках, передбачених законом, протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про такі правопорушення і накладає адміністративні стягнення (пп.47); здійснює фіксацію процесу проведення перевірок, інспекційних відвідувань з використанням засобів аудіо-, фото- та відеотехніки (пп.49); накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці (п.50).

Окрім цього, проведення відповідачем перевірок дотримання законодавства про працю та зайнятість населення спрямоване на виконання міжнародно-правових зобов`язань України в частині забезпечення системи інспекції праці. 
Так, Законом України № 1985-VІ від 08.09.2004р. ратифіковано Конвенцію міжнародної організації праці № 81 (1947 року) про інспекцію праці у промисловості й торгівлі. Конвенція є основоположним документом, що визначає загальні засади та основні завдання проведення перевірок дотримання законодавства про працю. Положення Конвенції підлягають застосуванню у порядку передбаченому ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», відповідно до якої чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Нормами ст.12 цієї Конвенції передбачено, що інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право:
a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину до проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції;
b) проходити у денний час до будь- яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції;
c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються і зокрема:
i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм;
ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги;
iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами;
iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.
Згідно ст.16 наведеної Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм. 

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затв. постановою КМ України № 823 від 21.08.2019р.
Згідно із вказаним Порядком:
п.2 - заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Заходи контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються інспекторами праці виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, дотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад) у формі, визначеній абзацом першим цього пункту.
п.5 - підставами для здійснення інспекційних відвідувань є:
1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;
2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;
3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;
4) рішення суду;
5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин;
6) інформація:
ДПС та її територіальних органів про:
- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;
- факти порушення законодавства про працю, виявлені в ході здійснення повноважень;
- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом, як суб`єкта господарювання;
Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:
- роботодавців, в яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;
- роботодавців, в яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилася на 20 і більше відсотків;
- фізичних осіб, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;
- роботодавців, в яких 30 і більше відсотків фізичних осіб працюють на умовах цивільно-правових договорів;
- роботодавців із чисельністю 20 і більше працівників, в яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;
7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю;
8) доручення Прем`єр-міністра України;
9) звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини;
10) запит народного депутата України;
11) невиконання вимог припису інспектора праці.
п.6 - під час підготовки до проведення інспекційного відвідування інспектор праці може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування, зокрема шляхом проведення аналізу наявної (доступної) інформації про стан додержання об`єктом відвідування законодавства про працю.
п.8 - під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).
п.10 - інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право:
1) під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця;
2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги;
3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення;
4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів;
5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування;
6) фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки;
7) отримувати від органів державної влади, об`єктів відвідування інформацію та/або документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.

Відповідно до ст.6 Закону України № 877-V від 05.04.2007р. «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є:
подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;
виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;
перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);
звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом;
неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;
доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;
настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання;
звернення посадових осіб органів місцевого самоврядування про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства у випадках, коли право на подання такого звернення передбачено законом.
Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).
Фізичні особи та посадові особи органів місцевого самоврядування, які подали безпідставне звернення про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, несуть відповідальність, передбачену законом. Повторне проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю), забороняється (ч.1 цієї статті).
Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону (ч.2 цієї статті).
Відповідно до ч.5 ст.7 наведеного Закону перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.
Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Разом з тим, наведена норма не поширює свою дію на перевірки щодо дотримання вимог законодавства про працю та зайнятість населення.

Зокрема, згідно із ч.ч.4 і 5 ст.2 цього Закону заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, державного контролю за додержанням законодавства у сфері моніторингу, звітності та верифікації викидів парникових газів у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частини одинадцятої статті 4-1, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої та десятої статті 7, статей 9, 10, 12, 19, 20, 21 цього Закону.

Окрім цього, відповідно до абз.2 п.1 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затв. постановою КМ України № 823 від 21.08.2019р., заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку.
Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм, всі інші норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюються на відносини, які виникають під час здійснення заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.
Отже, інспекційні відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин проводяться виключно у відповідності до вимог вказаних Порядку та міжнародних конвенцій.

Управлінням Держпраці в Івано-Франківській обл. видано наказ № 191-Д від 25.02.2021р. про проведення заходу державного нагляду (контролю) у ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, в тому числі з неповнолітніми (а.с.58).
Підстава для прийняття такого наказу не визначена відповідачем.
Покликання на пп.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затв. постановою КМ України № 823 від 21.08.2019р., який передбачає таку підставу як рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту, носить загальний характер і не розкриває дійсних причин ініціативи відповідача на проведення інспекційного відвідування позивача.

Отже, виходячи із наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач при фактичному здійсненні розглядуваної перевірки вийшов за межі своїх повноважень, оскільки не вказав конкретної та чіткої підстави для проведення позапланової перевірки позивача.

Також не може бути прийнятим покликання відповідача на Конвенції МОП № 81 від 1947 року, № 129 від 1969 року, оскільки вказані Конвенції містять декларативні принципи забезпечення дотримання права на працю, а не визначають конкретно підстави проведення перевірок, які лежать в площині національного законодавства.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що правові підстави для проведення позапланової перевірки позивача були відсутніми, однак з інших правових мотивів.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постановах Касаційного адміністративного суду від 19.10.2018р. у справі № 805/3137/17-а, від 09.07.2020р. у справі № 823/647/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Разом з тим, із змісту заявленого позову слідує, що ФОП ОСОБА_1 заперечив факти порушень трудового законодавства, а зібрані відповідачем докази під час проведення інспекційного відвідування вважає помилковими і недостовірними. Також останній вказував на розгляд відповідачем матеріалів перевірки без його належного повідомлення.
Наведеним доводам позивача суд першої інстанції належної оцінки не надав, вказавши лише на те, що порушення, які на думку відповідача, допущені позивачем, можуть бути об`єктом наступної перевірки, проведення якої відповідатиме вимогам закону.

Водночас, з метою повного захисту прав та інтересів позивача колегія суддів вважає за необхідне надати правову оцінку виявленим відповідачем порушенням трудового законодавства.

Частина 1 ст.24 КЗпП України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) містить перелік випадків, за яких трудовий договір з працівником укладається у письмовій формі. 
Відповідно до ч.3 цієї статті працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому КМ України.
Згідно абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Із змісту наведеного слідує, що підставою для застосування вказаних санкцій є факт допуску без укладення трудового договору до роботи особи, яка за характером виконуваних робіт виконує на підприємстві певну трудову функцію, що у сукупності з іншими ознаками надає їй статусу працівника підприємства, а підприємство щодо неї є суб`єктом, яке використовує саме її найману працю у розумінні КЗпП України. 
Такі відносини регулюються законодавством про працю, при цьому сторони розуміють та усвідомлюють таку обставину, але жодним чином не оформляють таких відносин. Сфера регулювання ст.24 КЗпП України обмежується випадками, коли між підприємством та фізичною особою мають місце відносини, які за своїм змістом регулюються трудовим законодавством, а застосування штрафних санкцій за абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України здійснюється у тому випадку, коли такі відносини не оформлені документами, визначеними КЗпП України.

Проведеною перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, які полягають в допуску працівників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до роботи без належного оформлення трудових відносин.

Отже визначальним для вирішення наведеного спору є підтвердження чи спростування факту допуску ФОП ОСОБА_1 до роботи вказаних працівників без укладення трудового (цивільно-правового) договору, тобто, фактичного допуску до роботи без оформлення трудових відносин.

Для встановлення факту порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України необхідно встановити:
відсутність договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення ДПС про прийняття працівника на роботу;
факт допуску до роботи осіб (незалежно від терміну такого допуску) без укладення трудового договору.

Водночас, під час судового розгляду з`ясовано, що ОСОБА_2 перебуває в трудових відносинах з позивачем згідно трудового договору від 04.12.2020р., повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДПС за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування подано 03.12.2020р. з встановленою датою початку роботи 04.12.2020р.
ОСОБА_3 перебуває в трудових відносинах з позивачем згідно трудового договору від 04.12.2020р., повідомлення про прийняття працівника на роботу до територіальних органів ДПС за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування подано 03.12.2020р. з встановленою датою початку роботи 04.12.2020р. 
Наведені обставини стверджуються наказом № 2 від 03.12.2020р. «Про прийняття на роботу» (а.с.79); повідомленням про прийняття на роботу працівників (а.с.80 і на звороті); табелем обліку використання робочого часу за період з 01.12.2020р. по 31.12.2020р. (а.с.77); відомістю нарахування зарплати за грудень 2020 року (а.с.81); наказом № 5 від 29.12.2020р. «Про затвердження штатного розпису» (а.с.84), трудовими договорами №№ 1 і 2 від 04.12.2020р. (а.с.86-87).

Окрім цього, ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) дійсно не перебував станом на 10.03.2021р. у трудових відносинах з позивачем. 
Водночас, позивач здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою також проводять свою діяльність ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6 
ОСОБА_4 на підставі цивільно-правового договору № 2 від 08.03.2021р. надавав послуги ФОП ОСОБА_5 упродовж з 08.03.2021р. по 10.03.2021р. (а.с.22-23).

За твердженням відповідача, згідно складеного Акту під час проведення інспекційного відвідування встановлено проходження ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стажування в грудні 2020 року, а також роботу ОСОБА_4 10.03.2021р. без оформлення відповідних документів.
Факт допуску до роботи вказаних осіб без оформлення трудових відносин підтверджується їхніми поясненнями, зафіксованими засобами відеотехніки 25.02.2021р. ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ) та 10.03.2021р. ( ОСОБА_4 ).

Водночас, позивачем представлені на вимогу відповідача укладені трудові угоди, подану звітність, які достовірно підтверджують початок трудової діяльності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 саме з 04.12.2020р.
Також ОСОБА_4 10.03.2021р. надавав цивільно-правові послуги ФОП ОСОБА_5 , що стверджується укладеним письмовим договором.
Разом з тим, вказані документи не були враховані відповідачем під час винесення спірної постанови.

При цьому, колегія суддів зауважує, що висновки відповідача щодо виявлених порушень ґрунтуються лише на поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , однак факт допуску до роботи без оформлення трудових договорів документально не підтверджений, а тому висновки перевірки ґрунтуються в цій частині на припущеннях. 
Первинні пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 можуть містити інформацію про можливе вчинення позивачем певних дій, які можуть характеризуватися як порушення законодавства про працю. Проте, допустимих доказів вчинення роботодавцем відносно цих осіб порушення законодавства про працю відповідачем не здобуто.
Також відповідачем не усунуті наявні суперечності в поясненнях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідно до яких з 01.12.2020р. вони проходили тижневе стажування, хоча трудові угоди з ними датовані 04.12.2020р., заяви про прийняття на роботу ними подані 03.12.2020р. (а.с.79).
Наведені неточності не були усунуті під час проведення інспекційного відвідування.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що відповідач, приймаючи спірну постанову, не надав оцінку усім обставинам справи, під час розгляду справи ним не було доведено факту порушення ФОП ОСОБА_1 приписів ч.3 ст.24 КЗпП України стосовно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а відтак оскаржувана постанова № ІФ186/528/АВ/П/ТД-ФС від 08.04.2021р. про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення є протиправною та підлягає скасуванню також із цих мотивів.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення заявленого позову, з вищевикладених мотивів.

Щодо посилань на відсутність підстав для стягнення з відповідача судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

За правилами п.20 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, структурні підрозділи виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об`єднаних територіальних громад, на які покладені функції із здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення.
Колегія суддів зазначає про те, що орган Держпраці звільнений від сплати судового збору за подання ним заяв, скарг до суду, тощо, проте не звільнений від обов`язку відшкодування судових витрат, що поніс позивач через оскарження протиправних рішень суб`єкта владних повноважень.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак помилково застосував норми матеріального права (допустив незастосування закону, який підлягав застосуванню), через що оскаржуване рішення суду слід змінити в мотивувальній частині шляхом викладення дійсних мотивів задоволення позовних вимог.
В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати згідно вимог ст.139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

                                                П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській обл. задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.07.2021р. в адміністративній справі № 300/1999/21 змінити в частині мотивів задоволення позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , виклавши такі в мотивувальній частині постанови апеляційного суду.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	С. М. Кузьмич 	
Повне судове рішення складено 20.10.2021р.