СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року                               м. Харків                        Справа № 621/3066/15  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тихий П.В., суддя Терещенко О.І. , суддя  Шутенко І.А.
за участю секретаря судового засідання Пахомової І.В.
та представників учасників справи:
позивача - ОСОБА_2 (особисто), Сергієнко С.М. (посвідчення №1315 від 15.07.2005, ордер серія АХ №1071083 від 28.08.2021);
першого відповідача - ОСОБА_1 (особосто); Мучак І.В. (посвідчення №1445 від 16.05.2007);
другого відповідача - Царьов В.О. (голова СТ "Зміївське"); Мучак І.В. (посвідчення №1445 від 16.05.2007) 
третьої особи - не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_2  (вх.№2756Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 27.07.2021 (суддя Г.І.Сальнікова, повний текст рішення складено 05.08.2021) у справі №621/3066/15,
за позовом Фізичної особи ОСОБА_2 , м. Харків;
до 1. Садового товариства "Зміївське", с.Комсомольське;
2. ОСОБА_1 , с.Комсомольське;
третя особа - Публічне акціонерне товариства "Центренерго" в особі відокремленого структурного підрозділу Зміївської ТЕС, с.Комсомольське;
про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до СТ "Зміївське" та ОСОБА_1 у якому просила: визнати незаконним і скасувати рішення загальних зборів СТ "Зміївське" від 30 березня 2014 року, оформлене протоколом № 9, в частині передання земельної ділянки № НОМЕР_1 всім бажаючим, у зв`язку з невнесенням нею членських внесків; визнати незаконним і скасувати рішення правління СТ "Зміївське" від 01 березня 2014 року, оформлене протоколом № 32, в частині передання земельної ділянки № НОМЕР_1 всім бажаючим, у зв`язку з невнесенням нею членських внесків; визнати незаконним і скасувати рішення правління СТ "Зміївське" від 05 липня 2014 року, оформлене протоколом № 33, в частині виділення земельної ділянки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; зобов`язати СТ "Зміївське" та ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку № НОМЕР_1 та не чинити їй перешкод у користуванні вказаною земельною ділянкою; стягнути з відповідачів судові витрати.
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13.09.2016 позов задоволено, визнано незаконними і скасовано:
- рішення загальних зборів СТ "Зміївське" від 30 березня 2014 року, оформлене протоколом № 9, в частині передання земельної ділянки № НОМЕР_1, у зв`язку з невнесенням ОСОБА_2 членських внесків, всім бажаючим;
- рішення правління СТ "Зміївське" від 01 березня 2014 року, оформлене протоколом засідання правління № 32, в частині передання земельної ділянки № НОМЕР_1, у зв`язку з невнесенням ОСОБА_2 членських внесків, всім бажаючим;
- рішення правління СТ "Зміївське" від 05 липня 2014 року, оформлене протоколом засідання правління № 33, в частині виділення земельної ділянки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 ;
- зобов`язано СТ "Зміївське" та ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку № НОМЕР_1 в СТ "Зміївське" та не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні вказаною земельною ділянкою; вирішено питання розподілу судових витрат.
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 03.11.2016 апеляційну скаргу СТ "Зміївське" задоволено. Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13.09.2016 скасовано і ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до СТ "Зміївське", ОСОБА_1 про визнання незаконними і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 18.11.2020 рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13.09.2016 та рішення апеляційного суду Харківської області від 03.11.2016 скасовано та провадження у справі закрито.
Ухвалою Верховного Суду від 27.01.2021 справу № 621/3066/15 передано для продовження розгляду до господарського суду Харківської області. 
Рішенням господарського суду Харківської області від 27.07.2021 у справі №621/3066/15 (суддя Г.І.Сальнікова) в позові відмовлено повністю.
Фізична особа ОСОБА_2 з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 27.07.2021 у справі №621/3066/15 та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Статутом СТ "Зміївське" не передбачено повноважень загальних зборів та правління на позбавлення члена товариства права користування земельною ділянкою за несвоєчасну сплату членських внесків або права загальних зборів або правління на вилучення з користування земельної ділянки від одного члена товариства і передачу його іншому за несвоєчасну сплату членських внесків. Апелянт вважає, що СТ "Зміївське" не має права розпоряджатися земельними ділянками, які були виділені підприємству Зміївська ГРЕС для організації колективних садів робочих та службовців і повноважень щодо передачі їх від одного члена товариства іншому.
07.09.2021 системою автоматизованого розподілу судових справ між суддями для розгляду справи №621/3066/15 визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тихий П.В., суддя Терещенко О.І., суддя Шутенко І.А.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення господарського суду Харківської області від 27.07.2021 у справі №621/3066/15 та призначено її до розгляду на 11.10.2021 на 11:00 год. 
Ухвалою суду від 11.10.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.11.2021
До судового засіданні від відповідачів надійшли клопотання про відкладення розгляду справи (вх.13014 від 10.11.2021 та (вх.13015 від 10.11.2021).
Ухвалою суду від 10.11.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 29.11.2021 об 11:30 год. 
23.11.2021 від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№13576), в якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення. 
23.11.2021 від СТ "Зміївське" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№13577), в якому воно просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення. 
В судове засідання 29.11.2021 з`явились представники позивача та відповідачів.
Позивач та його представник підтримують свою апеляційну скаргу та просять її задовольнити.
Відповідачі заперечують проти задоволення апеляційної скарги позивача та просять залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні сторони та їх уповноважених представників , проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акту на право користування землею серії Б №073347 1989 року, виданого на ім`я дирекції Зміївської ГРЄС, було надано в безстрокове і безоплатне користування підприємству ПАТ "Центренерго" Зміївська ТЕС 30,7 гектарів землі в межах згідно з планом, а земля надана для організації колективних садів робітників та службовців.
Рішенням спільного засідання адміністрації та профкому Зміївської ГРЕС (протокол № 27), яке затверджено Готвальдівською районною радою народних депутатів від 26.01.1988 р., сформовано списки працівників Зміївської ГРЕС та інших організацій, яких прийнято в члени СТ "Енергетик" та кожному виділено по 5 соток землі на площі 31,4 га. В подальшому, відповідно до протоколу №3 від 20.06.1988 р. СТ "Енергетик" було перейменовано в СТ "Зміївське".
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію СТ "Зміївське", виданого Зміївською районною державною адміністрацією 21.02.1995 р., та довідки АБ №124418 з єдиного державного реєстру від 06.07.2009 р., СТ "Зміївське" за своєю організаційно-правовою формою є обслуговуючим кооперативом, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6300140522013 від 30.04.2013 року, за заявою СТ "Зміївське" здійснена державна реєстрація земельної ділянки, площею 28,8527 га, для ведення колективного садівництва, на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області. Кадастровий номер земельної ділянки 6321782700:01:002:0002. Форма власності земельної ділянки - державна. 
Рішенням виконавчого комітету Лиманської сільської ради №85 від 25.07.2002 р. затверджено Статут СТ "Зміївське". 
Станом на 01.04.2016 р. на території СТ "Зміївське" відповідно до довідок СТ "Зміївське" від 22.04.2016 знаходиться 920 земельних ділянок та у складі товариства перебуває 884 члена товариства.
З матеріалів справи вбачається, що 25.04.2002 на ім`я ОСОБА_2 було переоформлено дві земельні ділянки на території СТ "Зміївське": ділянка НОМЕР_1 розміром 0,051 га у кварталі №11, що належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ділянка № НОМЕР_2 розміром 0,051 га у кварталі НОМЕР_4, що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
02.05.2012 р. та 14.06.2013 р. членами правління СТ "Зміївське" було складено акти обстеження ділянки НОМЕР_1, під час яких було виявлено, що земельна ділянка не обробляється з 2001 р., заросла бур`яном, засмічена побутовими відходами. 
Рішенням загальних зборів СТ "Зміївське" від 30.03.2014 р., оформлене протоколом № 9, передано земельну ділянку № НОМЕР_1 всім бажаючим.
Також, згідно виписки з протоколу № 32 від 01.03.2014 р. правлінням СТ "Зміївське" прийнято рішення про передачу земельної ділянки НОМЕР_1 бажаючим. 
У подальшому, правлінням СТ "Зміївське" згідно протоколу № 33 від 05.07.2014 р. прийнято рішення про передачу земельної ділянки НОМЕР_1 члену садівничого товариства ОСОБА_1 .
На письмове звернення до СТ "Зміївське" від 24.12.2014 р., головою товариства позивачу було надано виписку з протоколу № 32 засідання правління СТ "Зміївське" від 01.03.2014 р. та письмову відповідь, відповідно до якої ОСОБА_2 , незважаючи на неодноразові повідомлення про обов`язкову щорічну сплату членських внесків, встановлених відповідно до кошторису загальними зборами, сплату внесків не вносила. 
Відповідно до змісту членської книжки садовода ОСОБА_2 вбачається, що позивачем сплачено членські внески, нараховані за ділянку НОМЕР_2 за 2009-2011 роки, відомості щодо сплати членських внесків по ділянці № НОМЕР_1 в членській книжці відсутні.
Із розрахунку заборгованості члена СТ "Зміївське" ОСОБА_2 за ділянкою НОМЕР_1 вбачається, що за період з 2002 р. по 2013 р. заборгованість щодо сплати членських внесків складає 1910,00 грн. 
Відповідно до протоколу № 36 від 14.03.2015 р. сплачені ОСОБА_2 членські внески в сумі 1000 грн. рішенням правління СТ "Зміївське" були зараховані за ділянку НОМЕР_2 як частково погашена заборгованість, крім того зазначено, що за ділянкою НОМЕР_1, яка належить іншому члену товариства, заборгованість відсутня.
На підставі наведеного позивач просить визнати незаконними і скасувати в рішення загальних зборів СТ "Зміївське" від 30.03.2014 р., оформленого протоколом № 9, в частині передання земельної ділянки № НОМЕР_1 всім бажаючим, у зв`язку з невнесенням позивачем членських внесків; рішення правління СТ "Зміївське" від 01.03.2014 р., оформлене протоколом № 32, в частині передання земельної ділянки № НОМЕР_1 всім бажаючим, у зв`язку з невнесенням позивачем членських внесків; рішення правління СТ "Зміївське" від 05.07.2014 р., оформлене протоколом № 33, в частині виділення земельної ділянки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а також зобов`язати СТ "Зміївське" та ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку № НОМЕР_1 та не чинити позивачу перешкод у користуванні вказаною земельною ділянкою.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд дійшов висновку про їх необґрунтованість та безпідставність.
Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке. 
Предметом спору у даній справі є рішення загальних зборів СТ «Зміївське» від 30 березня 2014 року та від 01 березня 2014 року про передачу земельної ділянки позивача іншому члену садового товариства.
28 березня 2014 року набрав чинності Закон України від 10 жовтня 2013 року № 642-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Згідно з підпунктом 1 пункту 3 цього Закону пункт 4 частини першої статті 12 ГПК України викладено у новій редакції, відповідно до якої господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов`язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів (близьку за змістом норму містить пункт 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній на час звернення позивача до суду).
Отже, з 28 березня 2014 року процесуальний закон передбачив юрисдикцію господарського суду щодо розгляду справ, які виникають з корпоративних відносин у спорах не лише господарського товариства з його учасниками (засновниками, акціонерами, членами), а й інших юридичних осіб з їхніми учасниками (засновниками, акціонерами, членами), якщо такий спір пов`язаний, зокрема, з діяльністю відповідної юридичної особи й управлінням нею.
Визначаючи наявність юрисдикції господарського суду на підставі пункту 4 частини першої статті 12 ГПК України у редакції, чинній з 28 березня 2014 року до 15 грудня 2017 року, або пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, слід ураховувати, чи пов`язаний цей спір із виникненням, здійсненням або припиненням корпоративних прав, зокрема права на участь в управлінні юридичною особою через її статутні органи.
Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є участь у господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.
Корпоративні права характеризуються, зокрема, тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи, має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами. Отже, члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини його членів з кооперативом, що пов`язані зі створенням, діяльністю, припиненням діяльності такої юридичної особи, а також з управлінням нею, є корпоративними.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі №509/577/18 та від 01 жовтня 2019 року у справі №910/7554/18.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №738/1772/17 (провадження № 14-45цс19) зроблено висновок, що «споживче товариство є юридичною особою та здійснює господарську діяльність з моменту його державної реєстрації на підставі закону та свого статуту. Кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах. Рішення про створення кооперативу приймається його установчими зборами. При створенні кооперативу складається список членів та асоційованих членів кооперативу, який затверджується загальними зборами. Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Вищим органом управління споживчого товариства є загальні збори його членів, які й приймають статут, визначають розміри вступного і обов`язкового пайового внеску, обирають керівні та контрольні органи товариства, а також вирішують інші питання, пов`язані з його діяльністю (статті 7, 11 Закону України «Про кооперацію», статті 5-7 Закону України «Про споживчу кооперацію»). За змістом положень статті 12 Закону України «Про кооперацію», статті 6 Закону України «Про споживчу кооперацію» член споживчого товариства має право, у тому числі брати участь в господарській діяльності споживчого кооперативу, а також в управлінні ним, обирати і бути обраним до його органів управління і контролю, вносити пропозиції щодо поліпшення діяльності товариства та усунення недоліків у роботі його органів і посадових осіб; одержувати частку прибутку, що розподіляється за результатами господарської діяльності між членами споживчого товариства відповідно до їх пайового внеску. З аналізу наведених вище норм можна дійти висновку, що члени споживчого товариства (споживчого кооперативу), яке є господарською організацією, беруть участь в управлінні ним, мають право одержувати частку прибутку, що розподіляється за результатами господарської діяльності між членами споживчого товариства відповідно до їх пайового внеску, та інші правомочності, встановлені законом і статутними документами такого товариства. Такі ознаки відповідають поняттю корпоративних прав, наданому в статті 167 ГК України, а тому спори між учасниками споживчого товариства або між споживчим товариством і його членом, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності цього товариства, є такими, що виникають з корпоративних відносин».
Реалізація учасником господарського товариства передбачених законом прав учасника господарського товариства відбувається в рамках корпоративних відносин.
Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (ч. 3 ст. 167 ГК України).
Частиною 1 статті 167 ГК України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Питання господарської діяльності кооперативів врегульовано статтею 94 ГК України, яка визначає кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань, які можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Кооперативи здійснюють свою господарську діяльність відповідно до вимог Господарського кодексу України, інших законодавчих актів.
Зазначені вище норми ГК України кореспондуються із приписами статей 83, 85, 86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.
Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначаються    Законом України "Про кооперацію".
Статтею 2 Закону України "Про кооперацію" визначено, що кооператив - це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про кооперацію" - кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.
Приписами ст. 12 Закону України "Про кооперацію" визначено, що основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.
Водночас основними обов`язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.
За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.
Відповідно, члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.
Відповідно до ст. 19 Закону України "Про кооперацію"     для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інші надходження, не заборонені законодавством. Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу.
Особливості діяльності обслуговуючих кооперативів містяться у статтях 2, 23, 26 Закону України "Про кооперацію".
Статтею 2 Закону України "Про кооперацію" визначено, що обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.
Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.
Відповідно до ст. 1, 2 Статуту СТ "Зміївське" є громадською неприбутковою організацією, яка діє за рахунок членських внесків засновників. Засновники об`єдналися на добровільних засадах для досягнення спільної мети з організації колективного садівництва. 
Членство у товаристві індивідуальне. Індивідуальними членами товариства можуть бути повнолітіні громадяни України, які виявили бажання брати участь у здійсненні цілей і завдань товариства. Прийом членів у товариство здійснюється загальними зборами товариства на підставі письмової заяви кандидата та за умови внесення ним вступного внеску, розмір якого визначається Загальними зборами товариства (ст. 9,10 Статуту).
Відповідно до ст. 13 Статуту у випадку грубого або неодноразового порушення Статуту, рішень органів управління та контролю товариства, вчинення дій, які завдають матеріальної або моральної шкоди, підривають авторитет товариства та його репутацію, або дій, які несумісні з членством у товаристві, такий член може бути виключений з числа членів за рішенням Загальних зборів товариства. 
Статтею 17, 19 Статуту передбачено, що засновники та члени товариства зобов`язані дотримуватись Статуту, виконувати свої обов`язки перед товариством, пов`язані з участю в його діяльності, виконувати рішення Загальних зборів, виборних органів управління і контролю та своєчасно вносити пайові та інші внески. 
Звертаючись з даним позовом до суду, позивачем в обґрунтування позовних вимог, зокрема вказано про необізнаність в наявності заборгованості зі сплати членських внесків. Аналогічні доводи викладені і в апеляційній скарзі позивача.
Судова колегія вважає безпідставними такі доводи апелянта, з огляду на таке.
Згідно з ст. 2 Закону України "Про кооперацію" членський внесок - це грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об`єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об`єднання.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про кооперацію" основними обов`язками члена кооперативу є додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов`язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.
Статтею 17, 29 Статуту СТ "Зміївське" передбачено, що засновники та члени товариства зобов`язані дотримуватись Статуту, виконувати свої обов`язки перед товариством, пов`язані з участю в його діяльності, виконувати рішення Загальних зборів, виборних органів управління і контролю та своєчасно вносити пайові та інші внески. Діяльність товариства утворюється з внесків його членів.
Згідно зі ст. 33 Статуту товариство самостійно розробляє програми економічного і соціального розвитку, має повну господарську самостійність і покриває свої витрати за рахунок членських внесків. 
Як було зазначено вище, відповідно до змісту членської книжки садовода ОСОБА_2 вбачається, що позивачем сплачено членські внески, нараховані за ділянку НОМЕР_2 за 2009-2011 роки, відомості щодо сплати членських внесків по ділянці НОМЕР_1 в членській книжці відсутні.
Відповідно до протоколу № 36 від 14.03.2015 р. сплачені ОСОБА_2 членські внески в сумі 1000 грн. рішенням правління СТ "Зміївське" були зараховані за ділянку НОМЕР_2 як частково погашена заборгованість, крім того зазначено, що за ділянкою НОМЕР_1, яка належить іншому члену товариства, заборгованість відсутня.
Судам встановлено, що позивачу достеменно було відомо про необхідність сплати щорічних членських внесків на забезпечення діяльності СТ "Зміївське", так само як і було відомо про обов`язок виконувати вимоги Статуту й керівних органів СТ "Зміївське", якими, зокрема і встановлювався розмір щорічних членських внесків. Крім того, несплата позивачем щорічних членських внесків протягом тривалого проміжку часу мала наслідком утворення відповідної заборгованості, що призвело до порушення прав товариства і кожного його члена, які несли додатковий фінансовий тягар відповідальності на утримання майна кооперативу.
Відтак, суд апеляційної інстанції констатує, що твердження позивача стосовно необізнаності про необхідність сплати щорічних членських внесків суперечить її попередній поведінці, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено факт оплати позивачем членських внесків за іншу земельну ділянку.
Судова колегія вважає, що Правління Садівничого товариства "Зміївське" діяло у відповідності до законів, які регулюють його діяльність, а саме Закону України «Про кооперацію», та об`єднання громадян".
Позивач вступаючи у члени товариства у 2002 році була ознайомлена зі Статутом і зобов`язалась виконувати його вимоги про що свідчить її заява (т.1а.с.14). Але, з 2002 року по 2011 рік вона взагалі не виконувала свої обов`язки як член товариства, яке існує за рахунок лише внесків його членів. Вона не сплачувала членські внески і не обробляла земельні ділянки.
Правова природа взаємовідносин і правовий режим земельних ділянок у садівничих товариствах є таким, що саме товариству належить право розпорядження земельними ділянками, що закріплено і в ч. 6 ст. 35 ЗК України, а саме використання земельних ділянок садівницьких товариств здійснюється відповідно до закону та статутів цих товариств.
Заперечуючи право товариства розпоряджатися земельними ділянками, позивач ставить під сумнів правомірність отримання і в своє користування земельних ділянок, оскільки спірна земельна ділянка НОМЕР_1 з моменту утворення товариства і відповідно до первинного списку засновників була виділена члену товариства ОСОБА_5 і лише в подальшому за рішенням керівних органів товариства передана матері позивача ОСОБА_3 , а після її смерті у 2002 році за рішенням товариства у користування позивачу .
Позивач недобросовісно поставилась до виконання своїх обов`язків, чим порушила права товариства в цілому і кожного його члена , які несли тягар відповідальності і витрати на утримання майна товариства.
Щодо доводів позивача про не повідомлення його як учасника СТ "Зміївське" про вирішення питання щодо передачі наданої у користування спірної земельної ділянки НОМЕР_1, суд зазначає наступне. 
Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства. Рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.
Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.
Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 167 ГК України правомочність учасника (акціонера, члена) на участь в управлінні господарською організацію, зокрема, шляхом участі в загальних зборах, є однією зі складових корпоративних прав. Відтак зазначені права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, якщо учасник не зміг взяти участь у загальних зборах та/або належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, тобто не зміг належним чином реалізувати своє право на участь в управлінні.
Частиною 1 статті 8 Закону України "Про кооперацію" визначено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут містить відомості про порядок скликання загальних зборів, порядок формування, склад і компетенцію органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах.
Як передбачено ст. 15 Закону України "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік.  
Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених. Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах. Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням.
Відповідно до ст. 19, 20 Статуту СТ "Зміївське" вищим органом товариства є Загальні збори, які збираються не рідше ніж один раз на рік. На загальних зборах мають право брати участь засновники та всі члени товариства. Про рішення загальних зборів та порядок денний учасники зборів товариства сповіщаються в порядку, що встановлюється Правлінням. Загальні збори товариства вважаються такими, що відбулись, якщо в їх роботі беруть участь не менше як 60% членів товариства, які стоять на обліку у товариства.
Статтею 22, 23 Статуту передбачено, що рішення Загальних зборів приймаються відкритим голосуванням. Кожний із учасників або членів товариства користується на Загальних зборах правом одного голосу, і це право не може бути передано іншим особам. Рішення приймаються простою більшістю голосів присутніх на зборах. Роботою Загальних зборів керує Голова зборів, який обирається з числа засновників та членів товариства. Голова зборів організовує ведення протоколів. На вимогу надаються засвідчені витяги з книги протоколів. Голова зборів підписує протоколи та витяги з них.
Відповідно до ст. 24 Статуту виконавчим органом товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю є Правління. 
Приписами ст. 16 Закону України "Про кооперацію" визначено, що виконавчим органом кооперативу є правління, яке очолює голова, повноваження якого визначаються статутом кооперативу. Виконавчий орган підзвітний вищому органу управління кооперативу і несе перед ним відповідальність за ефективність роботи кооперативу. Виконавчий орган кооперативу: здійснює управління кооперативом у період між загальними зборами членів кооперативу, забезпечує виконання їх рішень; представляє кооператив у відносинах з органами державної влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними організаціями, юридичними та фізичними особами; укладає угоди між кооперативом та іншими особами; діє від імені кооперативу в межах, передбачених статутом кооперативу. Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу.
Виконавчий орган може бути наділений іншими повноваженнями, визначеними вищим органом управління кооперативу або статутом кооперативу.
За змістом ст. 25, 29 Статуту СТ "Зміївське" до компетенції Правління належать, зокрема здійснення господарського управління майном товариства. Діяльність товариства утворюється з внесків його членів.
Судами встановлено, що положеннями Статуту СТ "Зміївське", затвердженого рішенням виконавчого комітету Лиманської сільської ради №85 від 25.07.2002 р. не передбачено чіткого порядку повідомлення учасника кооперативу про проведення зборів учасників. 
Відповідно до правової позиції, що викладена в постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №916/2584/18, від 06.02.2020 у справі №906/307/19 обраний особою, що скликає загальні збори учасників товариства, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити повідомлення учасника і не бути лише формальним направленням такого повідомлення. У випадку заперечення учасником факту повідомлення його про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється.
Відповідачем 1 у судових засіданнях зазначено про те, що загальні збори товариства проводяться щороку у березні місяці, на яких можуть бути присутні всі члени товариства та обов`язково обрані членами товариства старші члени товариства від кожної із доріжок, на яких покладено обов`язок доводити до відома інших членів товариства про питання, порушені та вирішені на загальних зборах. Крім того, вказано, що повідомлення про проведення загальних зборів вивішується на дошці оголошень товариства та додатково розміщується на місцевому телебаченні в смт. Комсомольське, Зміївського району, Харківської області.
У матеріалах справи міститься затверджений список уповноважених (старших) від кожної із доріжок СТ "Зміївське" на 2014 р. (т.с. I, а.с. 177). Крім того, з наявної в матеріалах справи довідки телекомпанії "Мережа кабельного телебачення "Діалог" вбачається, що голова СТ "Зміївське" розміщував рекламу в період з 24 по 31 березня 2014 р. про те, що 30 березня 2014 р. о 10:00 в Палаці Культури смт. Комсомольське відбудуться чергові загальні збори ( т.с. I, а.с. 203). 
Зі змісту рішення загальних зборів СТ "Зміївське" від 30.03.2014 р, оформленого протоколом № 9 вбачається, що на вказаних загальних зборах були присутні 593 члени товариства, в тому числі уповноважені старші по доріжкам. На порядок денний винесено чотири питання, серед яких четверте питання іменоване "Різне". До одного із різних питань порядку денного винесено на обговорення та голосування питання №6 щодо передачі земельної ділянки № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 та земельної ділянки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 бажаючим у зв`язку із необробленням земельної ділянки та несплатою членських внесків.
За результатами голосування: "за" - 581, "проти" - 3, "утримались" - 9, тобто більшістю голосів членів кооперативу прийнято рішення про те, що неосвоєні, необроблені та неоплачені земельні ділянки НОМЕР_3 та НОМЕР_1 передати бажаючим брати участь в житті садового товариства та виконувати положення статуту. Спірне рішення загальних зборів СТ "Зміївське" від 30.03.2014 р, оформленого протоколом № 9 містить підписи голови загальних зборів, голови СТ "Зміївське" та секретаря (т.с. I, а.с.84-91). 
Крім того, як вбачається із виписки із протоколу №32 засідання правління СТ "Зміївське" від 01.03.2014 р., правлінням СТ "Зміївське" прийнято рішення про передачу земельної ділянки НОМЕР_1 бажаючим. Зі змісту вказаної виписки вбачається, що на порядок денний засідання правління винесено питання про передачу земельної ділянки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_2 бажаючим у зв`язку із несплатою членських внесків. За результатами обговорення зазначеного питання та голосування одноголосно було прийнято рішення про передачу земельної ділянки НОМЕР_1 бажаючим ( т.с. I, а.с. 18).
Разом з тим, як вбачається із рішення правління СТ "Зміївське" від 05.07.2014 р., оформленого протоколом № 33, на засіданні правління були присутні 10 членів правління. На порядок денний винесено, зокрема питання №3 про виділення земельної ділянки НОМЕР_1 - ОСОБА_1 . За результатами голосування: "за" - 10, "проти" - 0, "утримались" - 0, одноголосно було прийнято рішення про виділення земельної ділянки НОМЕР_1 відповідачу 2 - ОСОБА_1 . Спірне рішення правління СТ "Зміївське" від 05.07.2014 року, оформлене протоколом №33, в частині виділення земельної ділянки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 містить підписи голови СТ "Зміївське", секретаря та членів правління (т.с. I, а.с.92-94). 
Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що СТ "Зміївське" у відповідності до вимог законодавства та положень Статуту було вжито своєчасні та належні заходи для повідомлення значної кількості членів СТ "Зміївське" про проведення загальних зборів СТ "Зміївське" від 30.03.2014 р., оформлене протоколом №9, в частині передання земельної ділянки НОМЕР_1 всім бажаючим, у зв`язку з невнесенням позивачем членських внесків. З підстав наведеного, твердження позивача про необізнаність в необхідності сплати заборгованості по членським внескам та про вирішення питання на загальних зборах щодо передачі наданої у користування спірної земельної ділянки у зв`язку із несплатою позивачем членських внесків є необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. 
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо визнання незаконними та скасування рішення загальних зборів СТ "Зміївське" від 30.03.2014, оформлене протоколом №9, в частині передання земельної ділянки № НОМЕР_1, у зв`язку з невнесенням ОСОБА_2 членських внесків, всім бажаючим; рішення правління СТ "Зміївське" від 01.03.2014 р., оформлене протоколом засідання правління № 32, в частині передання земельної ділянки № НОМЕР_1, у зв`язку з невнесенням ОСОБА_2 членських внесків, всім бажаючим; рішення правління СТ "Зміївське" від 05.07.2014, оформлене протоколом засідання правління № 33, в частині виділення земельної ділянки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 визнаються судом необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.
Вимоги про зобов`язання СТ "Зміївське" та ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку № НОМЕР_1 та не чинити позивачу перешкод у користуванні вказаною земельною ділянкою є похідними від вимоги про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів. Відмова в задоволенні останньої вимоги автоматично свідчить про відсутність підстав для зобов`язання СТ "Зміївське" та ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку № НОМЕР_1. На підставі викладеного позовні вимоги про зобов`язання СТ "Зміївське" та ОСОБА_1 звільнити земельну ділянку № НОМЕР_1 та не чинити позивачу перешкод у користуванні вказаною земельною ділянкою, також задоволенню не підлягають.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. 
Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів і вимог.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної  інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та стосуються виключно переоцінки доказів.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду Харківської області від 27.07.2021 у справі №621/3066/15 слід залишити без змін.
Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені позивачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 27.07.2021 у справі №621/3066/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 06.12.2021.

Головуючий суддя                                                                    П.В. Тихий

Суддя                                                                                           О.І. Терещенко  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко